П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/4166/20	
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання дій протиправними та визнання інформації такою, що не відповідає дійсності,-

В С Т А Н О В И В:
В травні 2020 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (надалі – відповідач, ГУ ДПС), в якому просив:
- визнати протиправним надання Головним управлінням ДПС в Одеській області листом №3245/9/15-32-52-10-06 від 17.10.2019 року інформації щодо обсягу виручки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2008-2011 роки.
- визнати інформацію, яка міститься в листі Головного управління ДПС в Одеській області №3245/9/15-32-52-10-06 від 17.10.2019 року щодо обсягу виручки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2008-2011 роки. такою, що не відповідає дійсності. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області в частині позовних вимог про визнання інформації, яка міститься в листі ГУ ДПС в Одеській області №3245/9/15-32-52-10-06 від 17.10.2019 року щодо обсягу виручки ФОП ОСОБА_1 за 2008-2011 роки такою, що не відповідає дійсності. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року позов в частині визнання протиправними дії ГУ ДПС в Одеській області щодо надання листом №3245/9/15-32-52-10-06 від 17.10.2019 року інформації щодо обсягу виручки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2008-2011 роки задоволено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19.09.2019 року на адресу ГУ ДФС в Одеській області надійшов лист Ізмаїльського відділу поліції ГУ НП в Одеській області від 12.09.2020 року за вих.№44/4-10903, в якому останній просив у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження №12018160150002623 надати звіти від підприємницької діяльності про доходи, отримані ОСОБА_1 за період з 2008-2011 роки та розміри сплаченого їм єдиного податку.
17.10.2019 року за вих.№3245/9/15-32-52-10-06 ГУ ДПС в Одеській області надало відповідь на лист Ізмаїльського відділу поліції ГУ НП в Одеській області.
На підставі вказаного листа позивачу нараховано заборгованість по сплаті аліментів в сумі 110878,20 грн..
Предметом спору є правомірність дій відповідача щодо надання листа №3245/9/15-32-52-10-06 від 17.10.2019 року, в якому міститься інформація щодо обсягу виручки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2008-2011 роки.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згоди на поширення конфіденційної інформації позивач не надавав відповідачу, а тому у ГУ ДПС в Одеській області були відсутні законні підстави на її розповсюдження. Процедуру для отримання доступу до звітної документації позивача відповідачем не було дотримано, тому така інформація була надана ГУ ДПС в Одеській області неправомірно. 
Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.
Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Згідно ч.ч.1-2 ст.21 вищезазначеного закону інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Відповідно до пп.17.1.9 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.
Пунктом 70.15 ст.70 Податкового кодексу України визначено, що відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків використовуються органами ДПС України виключно для здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства України, та є інформацією з обмеженим доступом, крім відомостей про взяття на облік фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Згідно пп.21.1.6 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов`язані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.
У відповідності до ст.11 Закону України «Про інформацію» та ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач своєї згоди на поширення конфіденційної інформації відносно себе не надавав.
А тому, враховуючи наведені положення законодавства, у відповідача не було законних підстав на поширення відповідної інформації стосовно позивача.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, адвокатом позивача був поданий адвокатський запит до відповідача щодо отримання інформації у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження №12018160150002623 відносно доходів та сплати податків ОСОБА_1 із зазначенням тих самих підстав та посилань на статті закону, що містились у запиті ГУ ДПС в Одеській області.
Листом №11283/Д/15-32-02-02-14 від 09.06.2020 року позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що ця інформація є конфіденційною.
Крім того, позивач звертався до Ізмаїльської місцевої Прокуратури Одеської області про надання можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.
Листом від 19.11.2019 року №10/1-3448-18 позивачу відмовлено на тій підставі, що позивач не є стороною кримінального провадження.
Статтею 93 Кримінально процесуального кодексу України (надалі - КПК) передбачено загальні положення щодо збирання доказів, однак сама процедура здійснення таких дій не передбачена. 
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на ст.93 КПК , як на підставу для надання інформації, є необґрунтованим. 
КПК не передбачено такої слідчої дії як надання письмового запиту слідчим для отримання інформації.
Положеннями КПК чітко встановлені підстави для проведення дій стороною обвинувачення по отриманню документів та інформації, а також детально врегульований порядок проведення таких слідчих дій. Зокрема, отримати доступ до документів можна за допомогою такої слідчої дії як тимчасовий доступ до речей і документів або шляхом проведення обшуку чи виїмки.
Проте, процедура проведення такої слідчої дії як тимчасовий доступ до речей і документів можливо лише за ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення останньої.
Як вбачається з матеріалів справи, такої ухвали відповідачем не було отримано.
Враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії, які пов`язані з наданням листом від 17.10.2019 року за вих.№3245/9/15-32-52-10-06 ГУ ДПС в Одеській області інформації щодо обсягу виручки ФОП ОСОБА_1 за 2008-2011 роки є протиправними.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	   	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.