Ухвала
 
28 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 347/61/19
провадження № 61-8060ск20  
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Івано - Франківського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення    у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок неправомірного звернення до суду,
встановив:
У січні 2019 року   ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.
Ухвалою Косівського районного суду Івано - Франківської області від 24 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Івано - Франківського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, вказаний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
У серпні 2019 року    ОСОБА_2 та   ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації їм понесених витрат на правову допомогу.
Ухвалою Косівського районного суду Івано - Франківської області від 25 вересня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено.
Постановою Івано - Франківського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Косівського районного суду Івано - Франківської області від 25 вересня 2019 року в частині відмови                    у задоволенні заяви   ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким заяву    ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з    ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 понесені нею судові витрати в розмірі 8 000, 00 грн. Апеляційну скаргу   ОСОБА_3 залишено без задоволення, ухвалу Косівського районного суду Івано - Франківської області від 25 вересня 2019 року в частині відмови                    у задоволенні його заяви про стягнення понесених судових витрат залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову    Івано - Франківського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року.
Ухвалою Івано - Франківського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою        ОСОБА_1  на постанову Івано - Франківського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у справі за заявою   ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1  до   ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок неправомірного звернення до суду.
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2020 року дану касаційну скаргу                                     залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків. Вказаний строк продовжено ухвалами Верховного Суду від 02 липня та 17 серпня 2020 року.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 27 травня 2020 року ОСОБА_1 надіслала нову редакцію касаційної скарги, її копії у відповідності до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України.
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,    є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене  у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів      у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
На обґрунтування підстав касаційного оскарження ухвали Івано - Франківського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року  ОСОБА_1  зазначила, що апеляційним судом порушено норми процесуального права, зокрема, неправильно застосовано положення статті 358 ЦПК України.
Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження та викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження           в цій справі та витребувати матеріали справи.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати з Косівського районного судуІвано - Франківської області цивільну справу № 347/61/19 за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок неправомірного звернення до суду. 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до  30 жовтня 2020 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            С. О. Карпенко
 
                                                                                                            В. А. Стрільчук