КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
01 грудня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 759/18856/19
провадження № 22-ц/824/13555/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач)
суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.
за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.
 
учасники справи:
 
позивач  -   ОСОБА_1 
відповідач -  ОСОБА_2 
третя особа -  ОСОБА_3 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 
 
на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2020 року у складі судді Василишина В.О.
 
за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності, визнання права власності та поділ майна подружжя, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати об`єктом спільної сумісної власності позивача та відповідача наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 ; об`єкт незавершеного будівництва, а саме будинок АДРЕСА_2 ; речі, розташовані у вказаному будинку загальною вартістю 591 500 грн; земельну ділянку за кадастровим номером 3221286801:01:058:0524, що знаходиться у СТ «Хвиля», с. Пухівка, Броварського району; транспортні засоби Mercedes-Benz Vito111 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 та BMW320, д.н.з. НОМЕР_2 ; грошові кошти, розміщені на рахунках, відкритих на ім`я відповідача у                   ПАТ «Універсал Банк», ПАТ «ВіЕйБі Банк», АТ «Приватбанк», іспанських банках Caja Rural та Sabadell, польському банку PKO BankPolsksi SA. Також просила, у порядку розподілу майна визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину зазначеного майна. Окрім указаного, просила визнати за позивачем право особистої приватної власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 ; припинити право власності ОСОБА_2 на Ѕ частину вказаної квартири. 
У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно: квартиру  АДРЕСА_1 ; Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 ; заборонити відчуження, передачу в користування, заставу, зняття з реєстраційного обліку автомобілів Mercedes-Benz Vito111 CDІ та BMW 320; заборонити ОСОБА_2 відчуження або передачу в користування об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться по АДРЕСА_2 .
В обґрунтування заяви зазначала, що 15 липня 2005 року між сторонами по справі укладено шлюб, який розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від        03 червня 2019 року.
Вказувала, що за час спільного проживання та за спільні кошти сторонами по справі придбано майно, а саме: квартира  АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_3 ; автомобілі Mercedes-Benz Vito111 CDI та BMW 320; об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_2 .
Стверджувала, що відповідач не бажає добровільно поділити спільне майно та погрожує відчужити його на користь третіх осіб, чим, на думку позивача, чинить усі можливі заходи аби уникнути розподілу такого майна.
Окрім того, вказувала, що ОСОБА_2 надає спірні автомобілі в оренду стороннім особам, що сприяє виникненню ризику пошкодження майна та може призвести до його знецінення, а також унеможливити чи ускладнити виконання рішення суду.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня           2019 року заяву представника позивача від 20 грудня 2019 року про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 та квартиру  АДРЕСА_1 . Заборонено відчужувати, передавати в користування та заставу, знімати з реєстраційного обліку автомобілі Mercedes-Benz Vito111 CDI та BMW 320. Окрім вказаного, заборонено відповідачу відчужувати та передавати у користування об`єкт незавершеного будівництва.
12 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, у якому просив скасувати заходи забезпечення позову в частині права передачі в користування автомобілів, що є предметом спору, а також об`єкту незавершеного будівництва. Решту заходів забезпечення позову залишити без змін.
Клопотання мотивував тим, що передача у користування майна жодним чином не впливає на ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. 
Зазначав, що на території будівництва повинні знаходитися особи, що забезпечують ремонтування будівлі, прибирання території, цілодобову охорону та садівництво. Таким чином, заборона передачі у користування недобудованого будинку призводить до погіршення стану такого будинку та зменшення його вартості.
Звертав увагу суду на те, що спірні автомобілі відчужені на користь третіх осіб у рахунок виконання зобов`язань відповідачем за договорами позики, у зв`язку з чим, обмеження користування такими автомобілями є порушенням прав їх нових власників.
 Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову. 
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 23 вересня 2020 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу скасувати, прийняти постанову, якою скасувати заходи забезпечення позову в частині права передачі в користування автомобіля BMW320 та автомобіля  Mercedes-Benz Vito111 CDI; права передачі в користування об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться по АДРЕСА_2 .
Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що порушує права та свободи відповідача.
Зазначає, що заборона передачі у користування об`єкта незавершеного будівництва робить неможливим знаходження на його території інших осіб, окрім відповідача.
Вказує, що сторона позивача не оспорює наявність договорів позики та передачу спірних автомобілів у заставу для забезпечення виконання таких договорів.
 Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
Відповідач та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував та просив у задоволенні скарги відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у скасуванні заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на обставини даної справи, наявність дійсного спору щодо рухомого та нерухомого майна між колишнім подружжям, вжиті заходи забезпечення позову не можуть бути скасовані до вирішення справи по суті.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2020 року оскаржується апелянтом в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову в частині права передачі в користування автомобілів та об`єкта незавершеного будівництва, а тому в іншій частині апеляційним судом не перевіряється.
Як убачається з матеріалів справи, 15 липня 2005 року між сторонами по справі укладено шлюб, який розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від                  03 червня 2019 року.
10 жовтня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати об`єктом спільної сумісної власності позивача та відповідача рухоме та нерухоме майно, зокрема об`єкт незавершеного будівництва, а саме будинок АДРЕСА_2 ; транспортні засоби Mercedes-BenzVito111 CDІ та BMW320.
Предметом позову у даній справі є нерухоме майно, на яке судом першої інстанції накладено арешт та рухоме майно, яке заборонено відчужувати, передавати в користування, заставу, знімати з реєстраційного обліку.
22 червня 2020 року відповідач вже звертався до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову в частині права передачі у користування транспортних засобів та об`єкта незавершеного будівництва.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду від 01 липня 2020 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви відповідача.
Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, його ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчинять певні дії щодо предмета позову.
Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Як вірно визначено судом першої інстанції, доводи відповідача про те, що заборона користування іншими особами спірним рухомим та нерухомим майном порушує його права та права інших осіб не спростовують висновків суду про необхідність застосування цього виду забезпечення позову, оскільки передача у користування недобудови може призвести до пошкодження, знищення або знецінення нерухомого майна та будь-які роботи щодо поліпшення цього майна не можуть проводитися до вирішення спору стосовно нього по суті.
ОСОБА_2 у заяві про скасування заходів забезпечення позову звертав увагу суду на те, що спірні транспорті засоби відчужені на користь третіх осіб у рахунок виконання зобов`язань останнім за договорами позики, у зв`язку з чим обмеження користування такими автомобілями є порушенням прав їх нових власників. На противагу вказаному, матеріали справи не містять жодних доказів такого відчуження, з огляду на що суд доходить висновку про те, що транспортні засоби знаходяться у користуванні  відповідача, а передача їх у користування третім особам може призвести до пошкодження рухомого майна та його знецінення.
Так, відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням доказів, наданих відповідачем на підтвердження своїх вимог, суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про часткове скасування заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи забезпечення позову допоможуть уникнути пошкодження або знищення майна, що є предметом спору. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2020 року - залишити без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.
 
Повне судове рішення складено «02» грудня 2020 року.

 
Головуючий                                                                            В.А. Кравець

Судді                                                                                        О.Ф. Мазурик

                                                                                                  Л.Д. Махлай