Дата документу 11.11.2020 Справа № 334/4623/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 334/4623/20 
Провадження №22-ц/807/2973/20 
Головуючий в 1-й інстанції – Фетісов М.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року                                місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2020 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за заявою Концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води,- 

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року представник заявника Концерну «Міські теплові мережі» Євтушенко О.В. звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу, в якій просив стягнути солідарно з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у сумі 7706,99 гривень, яка виникла за період з 01.11.2018 до 01.06.2020.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2020 року, відмовлено у видачі судового наказу за заявою Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води. Роз`яснено Концерну «Міські теплові мережі», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції послався на відсутність копії договору про надання послуг, укладеного заявником з боржниками, та долучення до заяви незавіреної довідки з Державного реєстру речових прав. Між тим, за текстом заяви зазначено, що боржникам надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за відсутності укладеного договору, а завірення вказаної довідки не передбачено.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що представником заявника до заяви про видачу судового наказу не доданий договір, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а додана до заяви копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №219923273 від 12.08.2020 не засвідчена належним чином, а тому не є копією документу в розумінні ЦПК України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 161 ЦПК України).

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Заявник звернувся до суду першої інстанції в порядку наказного провадження.

Завдання наказного провадження зводяться до прискорення вирішення справ, предметом яких є вимоги, пов`язані зі стягненням з боржника грошових коштів.

До характерних ознак наказного провадження належать: документальність, тобто наявність письмових доказів, що підтверджують вимоги заявника, які є безспірними, спрощеність та відсутність цивільної процесуальної форми (без виклику та участі сторін).

Підставою для видачі судового наказу є вимога, яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Вказане твердження ґрунтується на положеннях п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України, яке передбачає, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій формі ( в тому числі електронній) за якими пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Зважаючи на відсутність доказів, які б свідчили про безспірність вимог, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у видачі судового наказу, надавши роз`яснення заявнику щодо можливості повторного звернення до суду із заявою у порядку наказного провадження, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для такої відмови.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі є слушними в разі постановлення судом першої інстанції рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за користування послугою централізованого опалення та гарячого водопостачання, проте в даному випадку заявник звернувся не в порядку позовного провадження, а як вже зазначалося в порядку наказного провадження, яке має вище зазначені особливості не тотожні з позовним провадженням.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд вірно керувався положеннями п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, згідно із якими до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Вказані висновки в повній мірі узгоджуються з пунктом 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", яким роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що оскаржувана ухвала, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2020 року у цій справі залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 11 листопада 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                        О.В. Крилова

О.З. Поляков