КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680  м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а,
                                                                                                                                                                                            
Справа № 753/78/17                                                    Головуючий у 1 інстанції - Колесник О.М.  
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14235/2020                                       Доповідач - Мараєва Н.Є.
 
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Мараєвої Н.Є.
      Суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.
При секретарі: Гаврюшенко К.О.
розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду  в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 
на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року 
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перевертуна Олександра Юрійовича, 3-тя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в м. Києві про визнання довіреності та договору купівлі-продажу автомобіля недійсним 
Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши матеріали справи, 
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-
 
ВСТАНОВИЛА:
 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перевертуна Олександра Юрійовича, 3-тя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в м. Києві про визнання довіреності та договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.
Визнано недійсною довіреність серія НАІ685824 посвідчену 22.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертуном Олександром Юрійовичем і зареєстровану у реєстрі за №128 видану від імені ОСОБА_2 на уповноваження вчинення дій ОСОБА_1 .
Визнано недійсним договір купівлі-продажу №252/10/8043/2016 від 22.04.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3  у територіальному сервісному центрі 8043 Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві.
Застосовано реституцію та повернуто сторони у первісний стан, визнавши за ОСОБА_2 право власності на автомобіль TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 .
Зобов`язано Регіональний сервісний центр МВС України в м. Києві зареєструвати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перевертуна Олександра Юрійовича в рівних частках з кожного на користь ОСОБА_2 3 526 грн. судового збору, 3 000 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 6 526 грн.
Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 03 лютого 2017 року у вигляді арешту на автомобіль TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року і постановити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.
17 листопада 2020 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
02 грудня 2020 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд цивільної справи у її відсутність.
08 грудня 2020 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у якому він зазначив, що має погане самопочуття та підвищену температуру, у зв`язку із чим, апелянт здав аналіз на РНК коронавірусу.
Дослідивши подане апелянтом клопотання, колегія суддів вирішила визнати причину неявки ОСОБА_1 неповажною, відмовити у задоволенні клопотання та проводити розгляд справи у його відсутності, оскільки ОСОБА_1 не надав належних доказів на підтвердження обставин, вказаних ним у клопотанні.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомленні, про причини неявки суд не повідомляли.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 27 листопада 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1990.
04 липня 2017 року рішенням Дарницького районного суду міста Києва , яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано (том 1, а.с. 105-106).
Згідно реєстраційної картки ТЗ, власником автомобіля марки  Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , була ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого центром ДАІ 8050 від 16 квітня 2014 року (том 1, а.с. 6-7, 9).
Відповідно до наявної в матеріалах справи довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертуном О.Ю., ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_1 бути її представником у відповідних органах Державтоінспекції, Міністерстві транспорту, нотаріальних органах, на митниці або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх форм власності та підпорядкування з усіх без винятку питань, пов`язаних  із експлуатацією та відчуженням, належного їй на праві власності автомобіля марки Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 ( том 1, а.с. 209).
За договором купівлі-продажу транспортного засобі №252/10/8043/2016 від 23 квітня 2016 року ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_3 придбала у власність автомобіль марки Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 (том 1, а.с. 208).
Територіальним сервісним центром 8043 регіонального сервісного центру в м. Києві надано відповідь стосовно того, що транспортний засіб RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , 22 квітня 2016 року, перереєстровано на нового власника, а саме на ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №252/10/8043/2016 від 22 квітня 2016 року, оформленого в ТСЦ 804 РСЦ МВС в м. Києві ( том 1, а.с. 34).
Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №22348-22350/19-32 від 09 жовтня 2019 року, підпис, який міститься у довіреності від 22 квітня 2016 року, що видана від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, серії НОМЕР_4 , зареєстрована в реєстрі за №128 та посвідчена приватним нотаріусом КМНО Перевертуном О.Ю., підпис від імені ОСОБА_2 у рядку " підпис_ОСОБА_2. " виконаний не ОСОБА_2 (том 2, а.с. 7-13).
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що довіреність на відчуження спірного транспортного засобу видана з порушенням норм Закону України "Про нотаріат" та підпис на ній виконаний не позивачкою, крім того, вільного волевиявлення на вчинення вказаного правочину позивачка не виявила.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актом цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) ( ч. 2 ст. 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана   повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини 1 ст. 237 ЦК України  представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Згідно ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 244 ЦК України  представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Статтею 5 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов`язаний здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дот римуватися правил професійної етики.
Відповідно до п. 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина.
Дослідивши та оцінивши належність, допустимість та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що довіреність на відчуження транспортного засобу марки Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , видана з порушенням норм ЗУ "Про наторіат", а підпис у зазначеній довіреності належить не позивачці, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, стосовно того, що довіреність, яка видана від імені ОСОБА_2 на уповноваження вчинення дій ОСОБА_1 слід визнати недійною.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений на підставі висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №22348-22350/19-32 від 09 жовтня 2019 року.
Вказує, що фактично, це єдиний доказ, на підставі якого позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено в повному обсязі.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України  достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно до ст. 80 ЦПК України Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, враховуючи зазначене, твердження ОСОБА_1 про те, що висновок експертів є неналежним, недостовірним та недостатнім доказом обґрунтування вимог ОСОБА_2 є безпідставним.
Крім того, колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 намагався спростувати висновок експертизи або звертався до суду із клопотанням про виклик експерта у судове засідання для уточнюючих питань, а також з клопотанням про проведення повторної судово-почеркознавчої експертизи.
Також, відповідач не надав судам першої та апеляційної інстанції жодних доказів, які б спростувати твердження ОСОБА_2 чи надані нею докази.
Враховуючи те, що вимоги позивачки про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу №252/10/8043/2016 від 22 квітня 2016 року є похідними від вимог про визнання недійсною довіреності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вищевказаний договір купівлі-продажу також слід визнати недійсним.
Оскільки,  договір купівлі-продажу транспортного засобу №252/10/8043/2016 від 22 квітня 2016 року визнаний судом недійсним, суд першої інстанції вірно вважав, що необхідно застосувати реституцію та повернути сторони у первісний стан, визнавши за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , та зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС України в м. Києві зареєструвати за ОСОБА_2 право власності на даний автомобіль.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Витрати приватного підприємства "Сучасна Феміда" на професійну правничу допомогу підтверджуються договором від 16 січня 2019 року, укладеного між позивачем та ПП "Сучасна Феміда" ( т. 1 а.с. 202), квитанцією № 0.0.1622018336.1 від 19 лютого 2020 року про сплату послуг правової допомоги в розмірі 3000,00 грн.
Виходячи із змісту положень ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу при розгляді та вирішення справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса КМНО Перевертуна О.Ю., про визнання довіреності та договору купівлі-продажу автомобіля недійсними, застосування двосторонньої реституції та зобов`язання зареєструвати право власності, в розмірі 3000,00 грн.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 03 лютого 2017 року було вжито заходи забезпечення позову по даній справі у вигляді накладення арешту на автомобіль.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, а заходи забезпечення позову були вжиті за клопотанням представника позивача ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно необхідності  скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 03 лютого 2017 року у вигляді арешту на автомобіль марки Toyota RAV 4,  державний номерний знак НОМЕР_1 .
Отже, враховуючи зазначене,  колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
Судом  повно  з`ясовано  обставини  справи, дана належна оцінка доказам. 
Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують.  
Підстав для скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст складено 14 грудня 2020 року.

                                                                                     
Головуючий:                           
 
                                                                  Судді: