Єдиний унікальний номер 236/1764/20 
Номер провадження 22-ц/804/2361/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року                                            м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Канурної О.Д., 
суддів: Мальованого Ю.М., Мірути О.А.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 10 червня 2020 року у цивільній справі № 236/1764/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Залівной Ілля Олександрович, до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, грошової допомоги, компенсації за порушення строку виплати заробітної плати (суддя першої інстанції ОСОБА_2 ),-

В С Т А Н О В И В:
У травні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Залівной Ілля Олександрович, звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, грошової допомоги, компенсації за порушення строку виплати заробітної плати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з 01 листопада 1991 року по 17 липня 2017 року вона працювала на підприємствах залізничного транспорту загального користування в Луганській та Донецькій областях.
З 08 січня 2014 року позивач перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця», працюючи техніком 2 категорії дільниці з ремонту локомотивів і дизель - поїздів 1 групи цеху ремонту Виробничого підрозділу «Родаківське моторвагонне депо» Структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року № 938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця».
17 липня 2017 року згідно наказу Структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 475/ОС від 17.07.2017 року позивач була звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України на підставі наказу Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 28.04.2017 року № 645/НЗ- 1 «Про деякі питання діяльності регіональної філії «Донецька залізниця».
В наказі зазначено, що позивач має право на одноразову грошову допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсацію за 14 днів відпустки.
Але, відповідач після звільнення позивача не здійснив з нею повний розрахунок по заробітній платі та іншим обов`язковим виплатам.
Згідно з наказом в.о. начальника Виробничого підрозділу «Родаківське моторвагонне депо» від 17 березня 2017 року № 104/ОД, наказом начальника Структурного підрозділу «Луганської дирекції залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 16 березня 2017 року № 58-ДН та наказу в.о. начальника Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 15.03.2017 року № 384-Н, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування встановлено початок простою по причинах, не залежних від робітників з 0:00 год. 20.03.2017 року для всіх працівників виробничого підрозділу «Родаківське моторвагонне депо».
Під час простою встановлено щоденний режим роботи з обов`язковою явкою всіх працівників на робочі місця, які повинні розписуватися в «Журналі обліку приходу-уходу працівників, які знаходяться на простої». Оплату за час простою визначено проводити з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою.
Так, відповідач не здійснив з позивачем розрахунок за березень 2017 року в сумі 1594,45 грн., за квітень 2017 року - 2129,38 грн., за травень 2017 року - 2129,38 грн., за червень 2017 року - 2129,38 грн., за липень 2017 року - 7415,09 грн., а всього 15397,68 грн.
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Залівной Ілля Олександрович просила суд першої інстанції стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати. а всього 18983,56 грн. 
Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 10 червня 2020 року позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Залівного Іллі Олександровича до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, грошової допомоги, компенсації за порушення строку виплати заробітної плати задоволені частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за: березень 2017 року - 1594,45 грн., квітень 2017 року - 2129,38 грн., травень 2017 року - 2129,38 грн., червень 2017 року – 2129,38 грн., липень 2017 року - 7415,09 грн.( в тому числі вихідна допомога при звільненні та компенсація за невикористані дні відпустки), а всього в сумі ?15397,68? грн. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів).
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 3572,69 грн.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця»  при виплаті на користь ОСОБА_1 доходу утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 840,21 грн.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.
Додатковим рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 липня 2020 року ухвалено додаткове рішення по справі № 236/1764/20, у резолютивній частині якого зазначено: в іншій частині позову, а саме в частині стягнення компенсації втрат частини грошових доходів за порушення строку виплати заробітної плати в сумі 13,19 грн. - відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав.
Із рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 10 червня 2020 року не погодився відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.
В обґрунтування апеляційної скарги Акціонерне товариство «Українська залізниця» посилається на те, що не погоджується з зазначеним рішенням, вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Акціонерне товариство «Українська залізниця» просить Донецький апеляційний суд рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 10 червня 2020 року по справі № 236/1764/20 скасувати і ухвалите нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі; стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати з сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1261,20 грн.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та надано позивачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі.
Копії ухвали про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 116,117,118,119). Копія апеляційної скарги відповідача позивачем по справі отримана (а.с. 116,119). Відзив на апеляційну скаргу від позивача по справі до Донецького апеляційного суду не надійшов. 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 вересня 2020 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Як передбачено ч. 3 ст. 368 ЦПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2019 року встановлено в розмірі 2102,00 грн.
Враховуючи, що ціна позову у цій справі складає 18983,56 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, сторони клопотання про розгляд справи у суді апеляційної інстанції з їх повідомленням не заявили, колегія суддів вважає, що справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця»  задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31жовтня 2018 року № 938, змінено тип Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», код ЄДРПОУ 40075815.
Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 15 квітня 2016 року по 17 липня 2017 року працювала на посаді техніка 2 категорії дільниці з ремонту локомотивів і дизель – поїздів 1 групи цеху ремонту ВП «Родаківське моторвагонне депо» СП «Луганська дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».
Наказом начальника СП «Луганської дирекції залізничних перевезень» від 16 березня 2017 року № 58-ДН було встановлено початок простою з причин, незалежних від працівників, у вказаному виробничому підрозділі залізниці з 20 березня 2017 року. 
Згідно з Наказом (розпорядження) про припинення трудового договору № 475/ОС від 17 липня 2017 року ОСОБА_1 з 17 липня 2017 року звільнена з посади техніка 2 категорії дільниці з ремонту локомотивів і дизель – поїздів 1 групи цеху ремонту ВП «Родаківське моторвагонне депо» СП «Луганська дирекція залізничних перевезень» за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.
В наказі про припинення трудового договору зазначено, що позивач ОСОБА_1 має право на компенсацію за 14 днів відпустки з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що з 16.03.2017 року внаслідок Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеці України» стала відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а також стала неможливою передача з непідконтрольної території первинних документів, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення і внаслідок відсутності первинних документів на підконтрольній українській владі території, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, є безпідставними, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП України саме роботодавець повинен довести, що здійснив з працівником повний розрахунок у відповідності до норм законодавства. 
Як вбачається із частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до частини 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
На підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі та її розміру позивачем до позовної заяві надані: копія трудової книжки серії НОМЕР_2 , з якої вбачається, що ОСОБА_1   звільнена з роботи 17.07.2017 року  у зв`язку зі скороченням штату за статтею 40 п. 1 КЗпП України відповідно до наказу № 475/ОС ( а.с. 16); наказ (розпорядження) № 475/ОС від 17.07.2017 року про припинення трудового договору (контракту), відповідно до якого ОСОБА_1 звільнена з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України з компенсацією за 14 днів відпустки і виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середнього місячного заробітку (а.с. 20);  розрахунки заробітної плати за березень 2017 року - всього нараховано 4264,10 грн., з яких оплата простоїв становить 1424,46 грн., сума до виплати 1594,45 грн.; за квітень 2017 року - всього нараховано 2645,19 грн., з яких оплата простоїв становить 2596,80 грн., сума до виплати 2129, 38 грн., за травень 2017 року - всього нараховано 2645,19, оплата простоїв – 2596,80 грн., сума до виплати – 2129,38 грн.,  за червень 2017 року - всього нараховано 2645,19, оплата простоїв – 2596,80 грн., сума до виплати – 2129,38 грн.,  за липень 2017 року - всього нараховано 9211, 29 грн., оплата простоїв – 1360,23 грн., сума до виплати – 7415,09 грн.(а.с. 32 – 36);  табелями обліку використання робочого часу (а.с. 27 – 31);  журналом обліку приходу – уходу робітників моторвагонного депо Родакове, які знаходяться на простої, відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала у простої у березні 12 днів (96 год.), у квітні 19 днів (152 год.), у травні 20 днів (159 год.), у червні 20 днів (159 год.), у липні 11 днів (88 год.) (а.с. 38-41).
Апеляційний суд вважає, що позивач надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заробітна плата за період березень 2017 року – липень 2017 року у розмірі 15397,68? грн. та компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 3572,69 грн.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Крім того, згідно висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією.
Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» про те, що суд першої інстанції помилково не застосував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року є безпідставними, виходячи з наступного:
Право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, виконувала свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримала всі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ. 
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Науково-правовий висновок підтверджує події, які відбуваються в Україні в зоні проведення АТО (ООС), який в сукупності з іншими доказами, що маються в матеріалах справи, підтверджують відсутність вини відповідача в несвоєчасному розрахунку з робітниками внаслідок вказаних подій. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 10 червня 2020 року і задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» немає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 10 червня 2020 року – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку, як така, що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 07 грудня 2020 року

Суддя:                                                             О.Д.Канурна