УХВАЛА

12 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 806/1005/16
адміністративне провадження № К/9901/20505/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С.,  Юрченко В.П., 
перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2020 у справі №806/1005/16 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:
17.08.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2020 у справі №806/1005/16 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 07.09.2020 касаційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення недоліків касаційної скарги шляхом зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави (підстав), та надання до суду платіжного доручення щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги.
28.09.2020 до Верховного Суду надійшла заява на усунення недоліків, виправлена касаційна скарга, платіжне доручення від 23.09.2020 №1014741086, яким сплачено 2  712,44 грн судового збору за подання касаційної скарги. Відповідно до Реєстру підтверджень оплат із Казначейства кошти було зараховано 25.09.2020.
Скаржником додатково зазначено, що Житомирським окружним адміністративним судом та Сьомим апеляційним адміністративним судом були не вірно застосовані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.08.2018 у справі №806/1005/16 та Вищого адміністративного суду України у постанові від 01.03.2017 у справі №806/5020/15, внаслідок чого є необхідність в їх відступленні в застосуванні, оскільки застосовуючи їх суди попередніх інстанцій не перевірили правильність визначення бази оподаткування, що призвело до невірного нарахування суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб.
Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Аналіз наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
В ухвалі від 07.09.2020 Верховним Судом вказано, що у касаційній скарзі скаржником наведено обставини справи, процитовано положення законодавства, проте не вказано підставу (підстави) на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави (підстав).
Верховний Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій, застосовуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31.08.2018 у справі №806/1005/16 та у постанові Вищого адміністративного суду України від 01.03.2017 у справі №806/5020/15, дійшли висновку, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком, прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом не є доходом платника податків та не є додатковим благом, на вартість якого згідно із нормами Податкового кодексу України збільшується оподатковуваний дохід, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів. 
При цьому доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки фактичних обставин справи, зокрема, визначення судами бази оподаткування на підставі наявних у справі доказів. Скаржником не вказано, які норми матеріального права неправильно застосовані та які норми процесуального права порушені судами попередніх інстанцій, не вказано відповідний пункт частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як підставу для касаційного оскарження судових рішень, не обґрунтовано, у чому полягає неправильність застосування судом апеляційної інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.08.2018 у справі №806/1005/16.
Відтак наведене скаржником в заяві про усунення недоліків обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі, 
Враховуючи вищезазначене, Суд приходить до висновку, що скаржником не викладені передбачені частиною 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, тобто не усунуто недоліки касаційної скарги, встановлені в ухвалі від 07.09.2020.
Відповідно до частини 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
Враховуючи викладене, та в зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.
Керуючись статтями 169, 328, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2020 у справі №806/1005/16 повернути особі, яка її подала.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді 	 І.А. Васильєва  	
          	 С.С. Пасічник   В.П. Юрченко