Справа № 461/8340/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 33/811/1028/20                                Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю представника Галицької митниці Держмитслужби Сичова Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 – адвоката Кітова О.В. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2020 року, 

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 129 237,47 грн.
Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №3245/20900/19 від 17 серпня 2019 року - конфісковно в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби 13180 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.
Згідно постанови 16.08.2019 року близько 16 год. 27 хв. ОСОБА_1 автомобілем марки «IVECO» VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 прямував в якості водія у поїздку з України до Республіки Польща через митний пост «Краковець» Львівської митниці. В ході проведення письмового декларування ОСОБА_1 заявив про наявність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, а саме: «олія ефірна Адверсо 9 ящиків, Хлорофіліпт 8 ящиків, ентеросгель 19 ящиків». При здійсненні візуального огляду вказаного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Під час митного огляду вказаного транспортного засобу було виявлено: паста марки «Креома Фарм Ентеросгель Enterosgelum», розфасований в упаковки виробника по 405 грам кожна упаковка, загальною кількістю 480 штук; розчин спиртовий «Хлорофіліпт Chorophyllipt 10 мг/мл», виробник «ТОВ Фармацевтична компанія «Здоров`я», розфасований в упаковки виробника по 100 мл. В кожній упаковці, загальною кількістю 1008 шт.
Вказані товари знаходились у багажному відділенні автобуса без ознак приховування. Про наявність вказаного товару ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, однак після виявлення даного товару, визнав своєю власністю та повідомив, що належить йому. Таким чином ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, а саме про їх наявність.
Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності органом митниці кваліфіковано за ст. 472 МК України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 – адвокат Кітов О.В. оскаржив дану постанову, просить скасувати таку та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що не погоджується із вищенаведеною постановою, оскільки така на його думку є незаконною та такою, що не відповідає законодавству. Вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, так як при перетині державного кордону, у відповідності до вимог ст. 371 МК України ОСОБА_1 здійснив письмове декларування всього наявного товару, який він вивозив за межі України в Польщу, що підтверджується наявною в матеріалах справи митною декларацією, відповідно до якої ОСОБА_1 вивозив за меже України: 1) масло ефірне – 9 ящиків, 2) хлорофіліпт – 8 ящиків, 3) ентеросгель – 19 ящиків на загальну суму 243 217,48 грн. На думку апелянта, наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 правильно і належним чином здійснив декларування товару, який він вивозив. Жодні інші товари в процесі огляду і проведення митних формальностей виявлені не були. Звертає увагу, що у ОСОБА_1 був відсутній обов`язок здійснювати декларування, так як сума перевезеного товару не перевищувала 10 000 Євро.
ОСОБА_1  та його захисник у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, що не перешкоджає апеляційному розгляду за їх відсутності.
Заслухавши представника Галицької митниці Держмитслужби Сичова Ю.В., який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з ч.1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари для митного контролю і митного оформлення, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.
Норми статті 366 МК України передбачають двоканальну систему митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.
Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян.
Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Аналізуючи вказане слід зазначити, що ОСОБА_1 , перетинаючи митний кордон, самостійно обрав «червоний коридор», заявивши своїми діями таким чином про наявність у нього товару, який підлягає письмовому декларуванню, а тому був зобов`язаний вказати в декларації точні відомості про весь наявний у нього товар.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України полягає зокрема у недекларуванні товарів що переміщаються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають письмовому декларуванню у разі переміщення їх через митний кордон України.
За змістом цього Закону такі дії вчиняються винною особою умисно чи з необережності.
Згідно з наявним в матеріалах справи контрольним талоном серія ТЕС номер 665983 водій автомобіля IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , для перетину митного кордону обрав «червоний коридор» (а.с. 11).
Відповідно до митної декларації від 16 серпня 2019 року ОСОБА_1 задекларував товар, а саме: «олія ефірна Адверсо 9 ящиків, Хлорофіліпт 8 ящиків, ентеросгель 19 ящиків» (а.с. 14). 
Проте, як було встановлено судом, під час здійснення митного контролю було виявлено такий товар: паста марки «Креома Фарм Ентеросгель Enterosgelum», розфасований в упаковки виробника по 405 грам кожна упаковка, загальною кількістю 480 штук; розчин спиртовий «Хлорофіліпт Chorophyllipt 10 мг/мл», виробник «ТОВ Фармацевтична компанія «Здоров`я», розфасований в упаковки виробника по 100 мл. В кожній упаковці, загальною кількістю 1008 шт.
Вказані товари знаходились у багажному відділенні автобуса без ознак приховування. Про наявність вказаного товару ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, однак після виявлення даного товару, визнав своєю власністю та повідомив, що належить йому.
Вказане свідчить про те, що останній, обираючи проходження митного контролю по «червоному коридору» та подаючи особисто митну декларацію, був обізнаний про порядок декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, а подання митної декларації ним особисто покладає саме на нього відповідальність за вчинення порушення митних правил, у відповідності до п.4 ст.266 МК України.
Таким чином, громадянин України ОСОБА_1  в п.4 митної декларації від 16 серпня 2019 року не вказав точні та достовірні відомості про наявний у нього товар, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 Митного кодексу України.
За наведених підстав вважаю, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ст. 472 МК України, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
З огляду на викладене, вважаю постанову суду першої інстанції законною, не вбачаю підстав для її скасування, а відповідно, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, 

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 – адвоката Кітова О.В. – залишити без задоволення.
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

        Суддя                                          О.В. Маліновська-Микич