Справа №359/4001/20                                         Головуючий в суді І інстанції - Ткаченко Д.В.
Провадження №33/824/3356/2020                                                        Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
05 жовтня 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2020 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовій збір в розмірі 420 грн. 40 коп. 
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23 травня 2020 року о 22 год. 50 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Головатого, 53 керував транспортним засобом "Skoda" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.    
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Апелянт вказує, що зі змісту постанови вбачається, що суд наклав на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП виходячи з того, що він вчинив правопорушення у виді саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Однак, враховуючи що результатів огляду його на стан сп`яніння ані у виді огляду спеціальними технічними засобами на місці зупинки поліцейськими у присутності двох свідків, ані у виді результатів огляду медичного закладу у матеріалах справи немає, лише за наявності одного з яких є можливим притягнення до відповідальності за керування у стані сп`яніння, то з цих підстав постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Більш того, протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння на нього не складався.
Крім того, апелянт вважає письмові пояснення свідків недопустимими доказами, оскільки вони не були безпосередньо у судовому засіданні та він був позбавлений можливості поставити їм запитання. Також, у їх поясненнях не зазначено, що він відмовився від проходження огляду у медичному закладі.
Складене працівниками поліції направлення на огляд в заклад охорони здоров`я суперечить складеному ними протоколу, оскільки у направленні значиться, що його доставили у медичний заклад, про що зазначив працівник поліції у цій графі, натомість у протоколі зазначає, що він відмовився від огляду. Все це додатково, на думку апелянта, підтверджує, що йому ніхто ніякого огляду пройти не пропонував, і в нього навіть не вилучалось посвідчення водія, чи транспортний засіб, що підтверджується змістом протоколу. Також, у протоколі не зафіксована сама суть правопорушення, а саме його дії по ухиленню від проходження огляду.  
 
ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду апеляційної інстанції не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання не подавав.
Як наголошує у своїх рішеннях ЄСПЛ, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справах "Шевченко проти України" від 26.04.2007 року, "Трух проти України" від 14.10.2003 року).
Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги п.п.4, 6 ст.294 КУпАП щодо строків апеляційного перегляду та необов`язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №293454 від 23.05.2020 року, ОСОБА_1   23 травня 2020 року о 22 год. 50 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Головатого, 53 керував транспортним засобом "Skoda" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків (а.с.2).
Вказаний протокол в повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
Факт роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституцією України та ст.286 КУпАП ОСОБА_1 підтвердив власним підписом у протоколі про адміністративне правопорушення. 
При цьому відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23.05.2020 року (а.с.5,6), відповідно до яких, вони підтвердили, що 23.05.2020 року о 23 год. 22 хв. в м. Бориспіль по вул. Головатого, 53 вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні протоколу за ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 .. В їх присутності вказаний водій відмовився, у встановленому законом порядку, пройти огляд для визначення стану сп`яніння, за допомогою технічного засобу "Драгер" на місці зупинки або у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я, що вони засвідчили своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані письмові пояснення свідків, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, є належними доказами у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, вони в повній мірі узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом першої інстанції та не викликають сумнівів у їх достовірності. Тому доводи апеляційної скарги про те, що оскільки вказані свідки не були безпосередньо допитані в суді, а отже такі докази є недопустимими, є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам законодавства. 
Також, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції у ввічливій формі було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу або поїхати до медичного закладу, для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак він категорично відмовилась проходити огляд у присутності двох свідків. Будь-яких обставин, що свідчили б про вчинення неправомірних дій працівниками поліції на вказаному відеозаписі не зафіксовано.
Під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 31.07.2017 року, а також здіснено тимчасове затримання транспортного засобу "Skoda" д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, а також копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24.05.2020 року (а.с.8).
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.
Таким чином доводи зазначені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, а отже жодним чином не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою, та повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі. 
Доказів на спростування висновків районного суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.
Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2020 року щодо  ОСОБА_1  - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                  В.О. Габрієль