ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 813/4269/15
адміністративне провадження № К/9901/39345/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О., 
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М., 

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 

за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито
за касаційними скаргами Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2016, прийняту у складі головуючого судді Гулкевич І.З., та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2017, постановлену у складі колегії суддів: Шинкар Т.І. (головуючий), Пліша М.А., Ільчишин Н.В.; а також Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2017. 
І. Суть спору
1. У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Миколаївцемент» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС (далі - СДПІ у м.Львові), в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000054201/9594 від 28.07.15, в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 2 856618,60 грн (в тому числі 1 904 412,39 грн - за основним платежем та 952 206,21 грн за штрафними (фінансовими) санкціями);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000034201/9593 від 28.07.15, в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2960688,04 грн (в тому числі 1 973 792,03 грн - за основним платежем та 986 896,01 грн за штрафними (фінансовими) санкціями);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000064201/9595 від 28.07.15, в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 296 387,00 грн.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ПП «Миколаївцемент» вказує на протиправність висновків податкового органу щодо порушення ним норм податкового законодавства внаслідок господарських взаємовідносин з контрагентами позивача - ТзОВ «Україна-Трансервіс» та ПП «ІВК-Постач». Позивач уважає, що такі висновки податкового органу не ґрунтуються на положеннях Податкового кодексу України. До перевірки представлено усі передбачені законодавством первинні документи, які підтверджують фактичне виконання робіт ТзОВ «Україна-Трансервіс» для ПАТ «Миколаївцемент» та придбання позивачем від ТзОВ «ІВК-Постач» вугілля для забезпечення господарської діяльності.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
9. Судами попередніх інстанцій установлено, що у період з 05.03.2015 по 25.06.2015 Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Миколаївцемент» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 за результатами якої складено акт №198/28-06-42-01/00293025 від 03.07.2015, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення Товариством, зокрема, вимог:
- пп.14.1.27, пп.14.1.36. пп.14.1.202 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пп.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4, пп.138.8.1, пп.138.8.5 п.138.8, пп.138.10.2 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.144.1 ст.144 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань зі сплати податку на прибуток за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 на загальну суму 2530608 грн, в тому числі: за IV квартал 2012 року на 1941 грн, за 2013 рік на 2528667 грн, а також до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на 15672686 грн;
- пп.14.1.36, пп.14.1.202 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, пп.186.2.1 ст.186.2 ст.186, п.187.1, п.187.6 ст.187, п.188.1 ст.188, пп.192.1.1 п.192.1. п.192.3 ст.192, пп.194.1.1 п.194.1 ст.194, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст.201, п.10 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 на загальну суму 5741449 грн, в тому числі: за листопад 2012 року на 1848 грн, за грудень 2012 року на 2827 грн, за березень 2012 року на 2491 грн, за квітень 2013 року на 62579 грн, за травень 2013 року на 149363 грн, за червень 2013 року на 496401 грн, за липень 2013 року на 344648 грн, за серпень 2013 року на 510869 грн, за вересень 2013 року на 419008 грн, за жовтень 2013 року на 260170 грн, за листопад 2012 року на 137540 грн, за грудень 2013 року на 165896 грн, за січень 2014 року на 107293 грн, за лютий 2014 року на 83177 грн, за березень 2014 року на 1382457 грн, за квітень 2014 року на 1073826 грн, за травень 2014 року на 11980 грн, за червень 2014 року на 436626 грн, за липень 2012 року на 23260 грн, за серпень 2014 року на 58459 грн, за вересень 2014 року на 131 грн, за жовтень 2014 року на 147 грн, за листопад 2014 року на 10453 грн, а також до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (ряд. 19 Декларації) за грудень 2014 року на 33772 грн.
За результатами перевірки СДПІ у м.Львові було складено Акт від 03.07.15 № 198/28-06-42-01/00293025 (далі - Акт перевірки).
ПАТ «Миколаївцемент» оскаржено в адміністративному порядку висновки Акта перевірки, однак такі були залишені без задоволення.
На підставі вказаних вище висновків Акту перевірки СДПІ у м.Львові 28.07.15 винесено податкові повідомлення-рішення:
- 0000054201/9594, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 3  795  912,00 грн (включаючи штрафні (фінансові) санкції);
- № 0000034201/9593, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 8  612  173,50 грн (5  741  449,00 грн - за основним платежем та 2  870  724,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями);
- № 0000064201/9595, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 15  672  686,00 грн.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями в частині виявлених податковим органом порушень податкового законодавства по господарських операціях з ТОВ «Україна-Трансервіс» та ПП «ІВК-Постач» за період з 01.10.2012 по 30.09.2013, позивач звернувся до суду з цим позовом
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
23. Львівський окружний адміністративний суд постановою від 14.11.2016 позовні вимоги задовольнив повністю.
24. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу про порушення позивачем норм Податкового кодексу України, в частині що стосується предмету спору, є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами, відповідачем не було дотримано критерію обґрунтованості при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому такі підлягають скасуванню в оскаржуваній частині. 
26. Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06.03.2017 за результатом апеляційного перегляду залишив постанову суду першої інстанції без змін.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції щодо права платника податків на зменшення оподатковуваного доходу на суми амортизаційних нарахувань.
Так, суд апеляційної інстанції вказав, що сума витрат на придбання ПАТ «Миколаївцемент» робіт від ТзОВ «Україна-Трансервіс», які виконувались орендованими технологічними транспортними засобами, значно перевищує суму амортизації таких транспортних засобів, нараховану ПАТ «Миколаївцемент», а відсутність у ТзОВ «Україна-Трансервіс» необхідних дозвільних документів на експлуатацію технологічних транспортних засобів, що підлягають реєстрації в ТУ Держгірпромнагляду, а також встановлені позаплановою перевіркою ПАТ «Миколаївцемент» (акт від 06.02.2014 №3/28-06-41-10/00293025) порушення податкового законодавства в результаті проведення ідентичних операцій із ТзОВ «Україна-Трансервіс» за період з 01.01.2010 по 31.03.2013, та встановлені порушення позаплановою перевіркою ТзОВ «Україна-Трансервіс» (акт №744/26-54-22-03/37949839 від 09.07.2014), які наведено вище, вказує на те, що взаємовідносини між вказаними підприємствами спрямовані на створення податкової вигоди для ПАТ «Миколаївцемент» у вигляді формування суми витрат, що враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, та заниження об`єкта оподаткування 
На підставі наведеного суд дійшов висновку про відсутність розумної, економічно обґрунтованої, необхідної та достатньої господарської (ділової) мети у взаємовідносинах ПАТ «Миколаївцемент» і ТзОВ «Україна-Трансервіс» по договорах оренди ТЗ та виконанні робіт по видобуванню вапняку у Демне-Добрянському кар`єрі.
Проте суд апеляційної інстанції зазначив про неможливість визнати недійсним рішення податкового органу в якійсь частині, оскільки недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, а суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
IV. Касаційне оскарження
27. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій СДПІ у м.Львові, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування цими судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невірної правової оцінки обставин у справі, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
28. Доводи касаційної скарги СДПІ у м.Львові зводяться до того, що здійснені ПАТ «Миколаївцемент» господарські операції спрямовані на зменшення прибутку та сплати податків позивачем та не мають під собою розумної економічно обґрунтованої необхідної та достатньої господарської (ділової) мети, а характер понесених витрат на проведення таких операцій вказує на відсутність їх зв`язку із здійсненням господарської діяльності.
33. ПАТ «Миколаївцемент» подало до суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2017, в якій зазначає, що при постановленні ухвали Львівський апеляційний адміністративний суд повно і правильно встановив обставини справи, але надав їм неправильну оцінку та ухвалив рішення, яке є помилковим в частині мотивів задоволення позову стосовно операцій ПАТ «Миколаївцемент» із ТзОВ «Україна-Трансервіс» щодо надання позивачем транспортних засобів в оренду та виконання останнім робіт у Демне-Добрянському кар`єрі вапняку. Позивач просить рішення суду апеляційної інстанції змінити в частині зазначених мотивів, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
Відповідно до пп.14.1.36 та 14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст. 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст. 152 цього Кодексу.
Відповідно до пп. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов`язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.
Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням п. 138.2, 138.11 цієї статті, п. 140.2-140.5 ст.140, ст. 142 і 143 та інших.статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.
Згідно з п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 16.07.1999 №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення в бухгалтерському обліку первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704.
Згідно з п.2.1 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
VI. Оцінка Верховного Суду
57. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
Як установлено судами попередніх інстанцій основним видом діяльності ПП «Миколаївцемент» в в охоплений перевіркою період було виробництво цементу, від реалізації якого позивач отримує прибуток.
У період з 05.03.2015 по 25.06.2015 СДПІ у м.Львові проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Миколаївцемент» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 за результатами якої складено акт №198/28-06-42-01/00293025 від 03.07.2015.
Згідно з Актом перевірки ПАТ «Миколаївцемент» у перевіреному періоді здійснювало операції з надання послуг оренди ТОВ «Україна-Трансервіс» на підставі договору №MYK IS/12/09-1 від 31.08.2012. 
Відповідно до умов вказаного договору ПАТ «Миколаївцемент» (орендодавець) передає в строкове платне користування ТзОВ «Україна-Трансервіс» (орендар) для виконання робіт по перевезенню гірничої породи та розкривних робіт з укладкою у відвал на Демне-Добрянському карєрі вапняку ПАТ «Миколаївцемент» техніку згідно з переліком, зазначеним у Додатку 1 до даного договору, який є його невідємною частиною. Марка техніки, номерні знаки, вартість зазначені у Додатку 1 до даного договору. Техніка належить орендодавцеві на праві приватної власності. Передача техніки в оренду не спричиняє передачу орендарю права власності на техніку. Всі ризики, повязані із зберіганням та використанням техніки, несе орендар з моменту підписання Акту приймання-передачі техніки (Додаток № 2 до договору).
Згідно з п.2.1 цього договору, орендар (ТзОВ «Україна-Трансервіс») зобов`язаний використовувати орендовану техніку у відповідності до мети оренди, визначеної у пункті 1.1 договору, тобто, для робіт у кар`єрі.
Крім того, відповідно до п.2.1 договору оренди, ТзОВ «Україна-Трансервіс» узяло на себе обов`язок постійно підтримувати орендовану техніку у належному технічному стані, нести витрати, пов`язані з використанням техніки, купувати за власний рахунок шини та інші запчастини для техніки, проводити необхідні роботи по ремонту техніки.
Пунктом 3.1 вказаного договору передбачено, що орендна плата за користування технікою становить 1 000 грн в місяць з врахуванням податку на додану вартість за кожну одиницю техніки, зазначену у Додатку 1.
Відповідно до п.7.10 договору, амортизаційні відрахування не включені у вартість оренди та використовуються за власним розсудом орендодавцем.
На підтвердження взаємовідносин між ПАТ «Миколаївцемент» і ТОВ «Україна-Трансервіс» по договору №MYK IS/12/09-1 від 31.08.2012 за період з 01.04.2013 по 31.12.2014 ПАТ «Миколаївцемент» надано для перевірки акти виконаних робіт (наданих послуг) та податкові накладні податкові накладні: № 4537 від 30.04.13, №6857 від 31.05.13, №9242 від 30.06.13 на загальну суму 141 645,16 грн.
Суми ПДВ, зазначені у вказаних податкових накладних, відображені Позивачем у складі податкових зобов`язань з ПДВ за відповідні звітні періоди. Зазначене підтверджується, зокрема, додатками №5 (розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів) до декларацій з ПДВ за квітень-вересень 2013 року.
Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту ПАТ «Миколаївцемент» з податку на додану вартість за вказані вище періоди було фактично сплачено товариством до Державного бюджету України. 
Також судами установлено та підтверджується матеріалами справи, що нарахування амортизації по податковому обліку за період з 01.04.2013 по 31.12.2014 ПАТ «Миколаївцемент» нараховано амортизації на вартість 8-ми технологічних транспортних засобів, переданих в оренду ТОВ «Україна-Трансервіс», на загальну суму 1 023 472,65 грн.
Вищевказані суми нарахованої амортизації ПАТ «Миколаївцемент», як це встановлено під час перевірки, включало до витрат, що враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, наступним чином: включено до собівартості виробленої готової продукції та віднесено до витрат по податковому обліку того періоду, в якому було реалізовано таку готову продукцію.
При цьому, відповідно до акта перевірки загальна сума нарахованої амортизації на вартість вищезазначених технологічних транспортних засобів, яку ПАТ «Миколаївцемент» включено до витрат, що враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01.04.2013 по 30.06.2014, значно перевищує загальну суму доходу, який враховується для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, отриманого від здачі таких транспортних засобів в оренду ТОВ «Україна-Трансервіс» за вказаний період, а саме: загальна сума вказаної амортизації становить 1 023 472,65 грн., а загальна сума вказаного доходу становить 124 999,95 грн. (без ПДВ); місячна сума вказаної амортизації становить 68 231,51 грн., а місячна сума доходу від вказаних операцій оренди становить 8 333,33 грн. (без ПДВ).
Як установлено контролюючим органом при проведенні перевірки, різниця між загальною сумою нарахованої на вартість зазначених транспортних засобів амортизації, яку Товариство включено до складу витрат, що враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01.04.2013 по 30.06.2014 та загальною сумою доходу, що враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток за вказаний період, отриманого від здачі вказаних транспортних засобів в оренду складає 898 472,7 грн. (1 023 472,65 грн. - 124 999,95 грн.), в т.ч.: за 2013 рік - 539 083,62 грн.
Сума витрат на придбання ПАТ «Миколаївцемент» робіт від ТзОВ «Україна-Трансервіс», які виконувались орендованими технологічними транспортними засобами, значно перевищує суму амортизації таких транспортних засобів, нараховану ПАТ «Миколаївцемент».
Верховний Суд неодноразово (зокрема, у постановах від 19.04.2019 у справі №803/236/15-а, від 21.10.2019 у справі №0540/7843/18-а, від 09.10.2020 у справі №826/11085/18) зазначав, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Отже, вірним є висновок суду апеляційної інстанції, що лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.
Також судами попередніх інстанцій установлено що між ПАТ «Миколаївцемент» та ТзОВ «Україна-Трансервіс» було укладено договори № MYK/IS/12/01-05/1 від 27.01.12, № IS/12/01-05/2 від 27.01.12 та № MYK/IS/12/01-05 від 27.01.12.
На виконання умов за вказаними договорами ТзОВ «Україна-Трансервіс» виконувало для позивача певні роботи у Демне-Добрянському кар`єрі вапняку, а саме: розкривні роботи, роботи по влаштуванню розрізних траншей, перевезення гірничої породи у кар`єрі, перевезення гірничого матеріалу для влаштування захисних валів, перевезення відходів з сировинних млинів на відвал тощо.
Так, за умовами договору № MYK/IS/12/01-05/1 від 27.01.2012 ТзОВ «Україна-Трансервіс» виконувало для позивача розкривні роботи у кар`єрі, а також роботи з навантаження і переміщення РШГ на рекультиваційний відвал у кар`єрі.
Згідно з договором № IS/12/01-05/2 від 27.01.2012 ТзОВ «Україна-Трансервіс» виконувало для позивача роботи по влаштуванню розрізної траншеї по м`яким породам у кар`єрі. На підтвердження виконання робіт та їх прийняття, ПАТ «Миколаївцемент» було представлено податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортні накладні, платіжні доручення.
За умовами договору № MYK/IS/12/01-05 від 27.01.2012 ТзОВ «Україна-Трансервіс» виконувало для позивача роботи з перевезення гірничої породи у кар`єрі, перевезення гірничого матеріалу для влаштування захисних валів, перевезення відходів на відвал у кар`єрі, інші додаткові роботи у кар`єрі. ПАТ «Миколаївцемент» надало податкові накладні та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортні накладні.
Твердження податкового органу щодо нереальності вказаних вище господарських операцій спростовуються первинними документами, які були долучені до матеріалів справи та досліджені судами попередніх інстанцій. Порушення контрагентом позивача певних адміністративних процедур (зокрема, експлуатація окремих технологічних транспортних засобів без відповідних дозволів та тимчасового свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів при довгостроковій оренді) не може свідчити про відсутність факту виконання вказаним товариством робіт для позивача і жодним чином не впливає на відображення таких операцій в податковому обліку позивача та ТзОВ «Україна-Трансервіс».
Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що податковий облік операцій з отримання послуг (робіт) від ТзОВ «Україна-Трансервіс» позивач здійснював у повній відповідності до вимог податкового законодавства. У позивача були усі передбачені законом підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість за такими операціями та витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток.
Крім того, як установлено судами попередніх інстанцій, у період з 01.10.2012 по 31.12.2014 ПАТ «Миколаївцемент» проводились операції з придбання вугілля різних марок, зокрема вугілля марки ДГР-0-200 та марки Г, яке використовувалось у процесі виробництва готової продукції. Одним із постачальників вугілля у вказаному періоді було ПП «ІВК-Постач».
Взаємовідносини між позивачем та ПП «ІВК-Постач» здійснювались на підставі контракту №MYK-IS12/10/2 від 29.10.2012 з додатками і додатковими угодами та договору поставки №NM-VS/01-28052013 від 25.05.2013 з додатками і додатковими угодами.
Предметом контракту №MYK-IS12/10/2 від 29.10.2012 є продаж енергетичного вугілля марки ДГр в опціоні Покупця на умовах СРТ ПАТ «Миколаївцемент» в період жовтня-грудня 2012 року. Додатковими угодами №1 від 19.03.2013, №2 від 20.05.2013, №3 від 17.09.2013 період дії цього контракту продовжувався, змінювались вартість контракту та обсяги поставки.
На виконання умов вказаного контракту, з урахуванням додаткових угод, за період 01.10.2012 р по 30.09.2013 ПП «ІВК-Постач» було поставлено ПАТ "Миколаївцемент" вугілля на загальну суму 13 543 825,13 грн.
Пунктом 3.1 указаного контракту встановлена вартість однієї метричної тони вугілля, поставка якого проводиться на умовах FCA (ІНКОТЕРМС-2010) станція Іваничі. Додатковими угодами до контракту змінювалась вартість вугілля та об`єми поставки.
Судами установлено, що факт отримання позивачем вугілля від ПП «ІВК-Постач» та проведення оплати за нього підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними, актами приймання-передачі, податковими накладними, залізничними накладними, прибутковими ордерами, рахунками. Отримане позивачем вугілля використовувалось в його господарській діяльності, у результаті чого Товариством отримано відповідний прибуток. Документи, що підтверджують реальність поставки такого товару відповідають вимогам встановленим законом, що не спростовано представником відповідача в ході розгляду справи.
Окрім того, судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що сторонами обумовлено якісні показники вугілля, яке поставлялось на ПАТ «Миколаївцемент». Виходячи з погоджених показників якості вугілля, сторони погодили ціну, за яку кожна з них була готова продати/купити відповідне вугілля. До матеріалів справи долучено копії первинних документів, які підтверджують транспортування вугілля, його передачу від ПП «ІВК-Постач» до ПАТ «Миколаївцемент» та проведення оплати за нього. Зауважень до форми і змісту первинних документів у відповідача немає. Відповідачем також не заперечується факт відображення таких операцій ПП «ІВК-Постач» у своїй податковій звітності в складі податкових зобов`язань по ПДВ та врахування цих операцій при визначенні об`єкту оподаткування податком на прибуток. Також Товариством надано докази, що отримане вугілля використовувалось ПАТ «Миколаївцемент» у своїй господарській діяльності, у результаті чого отримано відповідний прибуток.
Під час касаційного перегляду, не встановлено порушень норм процесуального кодексу при досліджені та оцінці доказів судами першої та апеляційної інстанції.
За таких обставин та правового регулювання, переглянувши судові рішення в межах касаційних скарг, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційні скарги слід залишити без задоволення.
Ураховуючи приписи пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ, а також те, що касаційні скарги на судові рішення в цій справі були подані до набрання чинності цим Законом і рогляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає їх у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020).
Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Поряд із цим, відповідач просив здійснити процесуальне правонаступництво шляхом заміни Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС на її правонаступника - Офіс великих платників податків ДФС.
41. З огляду на реорганізацію відповідача у справі, касаційний суд вважає за необхідне допустити відповідну заміну.
VII. Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1. Допустити заміну відповідача (Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС) на її правонаступника - Офіс великих платників податків ДФС.
2. Касаційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС та Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» залишити без задоволення.
3. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2017 року у справі № 876/9565/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                                         О.О. Шишов

Судді                                                                                                                     І.В. Дашутін

                                                                                                                              М.М. Яковенко