УХВАЛА

15 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 200/2642/20-а
адміністративне провадження № К/9901/24618/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І.В.,
суддів: Шишова О.О.,  Яковенка М.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі №200/2642/20-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги і зобов`язання вчинити дії,-
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Донецькій області, в якій просив: визнати протиправними дії відповідача та скасувати вимогу про сплату боргу від 14.01.2020 року №Ф-5528-23 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 12026,23 грн; зобов`язати відповідача здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці податків позивача шляхом виключення відомостей щодо наявності недоїмки, штрафу та пені зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; стягнути з відповідача судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1681,60 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5528-23 від                 14 січня 2020 року зі сплати єдиного внеску у розмірі 12026,23 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платник платника податків - ОСОБА_1 відповідно вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області від 14 січня 2020 року № Ф-5528-23 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 12026,23 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1681,60 гривень.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині зобов`язання Головного управління ДПС у Донецькій області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків - ОСОБА_1 відповідно вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області від 14 січня 2020 року № Ф-5528-23 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 12026,23 грн. Прийнято нове рішення у цій частині, яким зобов`язано Головне управління ДПС у Луганській області внести в інтегровану картку платника - ОСОБА_1 інформацію про відсутність заборгованості з єдиного внеску за січень 2019 року у сумі 1401,28 грн, липень 2019 року 2754,18 грн, жовтень 2019 року у сумі 2754,18 грн. В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року залишено без змін.
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС в Донецькій області звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пунктів 6, 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є: справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.  
З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України, для визначення справи незначної складності, і та обставина, що судом першої інстанції справа розглядалася за правилами загального позовного провадження не впливає на такий висновок.
Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
у х в а л и в :          
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі №200/2642/20-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги і зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає
Суддя-доповідач                                                                                             І. В. Дашутін
Судді                                                                                                                  О. О. Шишов
                                                                                                                          М. М. Яковенко