Дата документу 13.10.2020 Справа № 310/9790/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №310/9790/18        Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
Провадження № 22-ц/807/2629/20        Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:        Полякова О.З.,
суддів:        Крилової О.В.,
       Онищенка Е.А.
при секретарі: Бєловій А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2019 року у справі за заявою Управління комунальної власності Бердянської міської ради, заінтересовані особи – Бердянська державна нотаріальна контора, Бердянська міська рада, про визнання спадщини відумерлою,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У листопаді 2018 року Управління комунальної власності Бердянської міської ради звернулось до суду, заінтересовані особи: Бердянська державна нотаріальна контора, Бердянська міська рада, із заявою про визнання спадщини відумерлою.
В обґрунтування заяви зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 . На час подання заяви, спадкова справа після померлого не заводилася, свідоцтво про спадщину не видавалося, в будинку не зареєстровано жодної особи, відомості про спадкоємців відсутні. 
Посилаючись на зазначені обставини Управління комунальної власності Бердянської міської ради просило суд визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у вигляді права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . 
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2019 року заяву задоволено. Визнано відумерлою спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , яка відкрилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
На вказане рішення, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , особа, яка не приймала участь у справі, подала апеляційну скаргу. 
В обґрунтування скарги зазначає, що є донькою померлого ОСОБА_3 , проте, на день смерті спадкодавця була неповнолітньою. Після його смерті скаржниця, як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала спадкове майно, проте станом на день подання скарги свідоцтва про право на спадщину не отримала. На підставі звернення ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Сенаторовою Н.В. заведено спадкову справу. Отже, на момент звернення Управління комунальної власності Бердянської міської ради, ОСОБА_1 вже була власницею спірного майна, а отже, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2019 року порушує її права, як власника житлового будинку.
Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просить скасувати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2019 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви. 
05 жовтня 2020 року від Управління комунальної власності Бердянської міської ради на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 . Просять скаргу залишити без задоволення, оскільки ОСОБА_1 не надала доказів її права на спадщину. Зазначають, що заведення спадкової справи нотаріусом, без висновку про наявність у ОСОБА_1 права на спадщину не доводить права на спадкове майно. 
Від Бердянської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без їх представника (а.с. 109).
Представники Управління комунальної власності Бердянської міської ради та Бердянська міська рада, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (а.с. 100, 102), до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, колегія суддів колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд у відсутності учасників справи, які не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Задовольняючи заяву Управління комунальної власності Бердянської міської ради , суд першої інстанції виходив з того, що протягом тривалого часу з дня відкриття спадщини ніхто із спадкоємців померлого ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався, а тому на підставі ст. 1277 ЦК така спадщина має бути визнана відумерлою.
Проте, таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з`ясуванні фактичних обставин справи.
Звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, Управління комунальної власності Бердянської міської ради посилалось на норму статті 1277 ЦК України, яка набрала чинності з 01 січня 2004 року, відповідно до якої у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Тобто, оскільки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.
У пунктах 1, 2 частини першої статті 549 ЦК УРСР зазначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.
Звернувшись до суду з апеляційною скаргою, представник ОСОБА_1 - адвокат Линник С.В., обґрунтовуючи право ОСОБА_1 на апеляційне оскарження рішення районного суду, посилалась на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті батька, а з урахуванням того, що на час смерті спадкодавця вона була неповнолітньою, вона вважається такою, що прийняла спадщину.
З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 64).
Після укладення шлюбу із ОСОБА_7 . ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с. 65).
Після укладення шлюбу із ОСОБА_9 . ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_11 (а.с. 67).
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 69). Після його смерті залишився будинок АДРЕСА_1 . 
За приписами п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.
Визнаючи спадщину відумерлою, суд першої інстанції не з`ясував, де ОСОБА_3 фактично проживав і був зареєстрований до дня своєї смерті, чи не прийняли спадкоємці спадщину, повно та всебічно обставини справи не дослідив.
Рішення суду оскаржується ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є донькою померлого та на час його смерті була неповнолітньою, і вважає себе такою, що прийняла спадщину оскільки фактично вступила в управління спадковим майном та стала власником будинку АДРЕСА_1 , який оскаржуваним рішенням передано у власність територіальної громади Бердянської міської ради. 
Так, відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Викладене свідчить про те, що між територіальною громадою і спадкоємицею ОСОБА_3 , яка не була залучена до розгляду цієї справи, існує спір про право, який має розглядатися не в окремому, а в позовному провадженні.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про визнання спадщини відумерлою не ґрунтується на законі і матеріалах справи, а тому оскаржуване рішення відповідно до ст.ст. 377, ч. 6 ст. 294 ЦПК України підлягає скасуванню, а заява Управління комунальної власності Бердянської міської ради - залишенню без розгляду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Керуючись ст. ст. 294, 374, 377, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2019 року – скасувати, прийняти нову постанову, за якою: 
«Заяву Управління комунальної власності Бердянської міської ради, заінтересовані особи – Бердянська державна нотаріальна контора, Бердянська міська рада, про визнання спадщини відумерлою – залишити без розгляду.» 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 13 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: