УХВАЛА

15 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 200/13036/19-а
адміністративне провадження № К/9901/25094/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О., 
суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
перевіривши касаційну скаргу  Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №  200/13036/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
установив:
08 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення, просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не списання позивачу облікованого в інтегрованій картці платника безнадійного податкового боргу (недоїмки) по платі за користування земельною ділянкою комунальної власності, що розташована на тимчасово окупованій території України, в м. Горлівка Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України;

- зобов`язати відповідача списати позивачу облікований в інтегрованій картці платника безнадійний податковий борг (недоїмку), враховуючи пеню, по платі за користування земельною ділянкою комунальної власності, що розташована на тимчасово окупованій території України, в м. Горлівка Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не списання позивачу облікованого в інтегрованій картці платника безнадійного податкового боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності, в розмірі 979,44 грн, який виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України;
- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо списання безнадійного, облікованого в інтегрованій картці платника - позивача, податкового боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності, в розмірі 979,44  грн, який виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виконання реєстрації позивача, як платника єдиного податку, за заявою від 05 вересня 2019 року;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05 вересня 2019 року про реєстрацію як платника єдиного податку, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у судовому рішенні.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що за ним рахується податкова заборгованість по орендній платі з фізичних осіб за землю комунальної власності в сумі 32116,08 грн та по єдиному внеску, нарахованому роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 979,44 грн, з 2014 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01  вересня 2020 року, позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області виключити з інтегрованої картки ОСОБА_1 заборгованість за кодом платежу 18010900 "орендна плата з фізичних осіб" в сумі 12737,11  грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.
Такий перелік не є вичерпним.
Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четвертої статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини. 
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що спір у справі № 200/13036/19-а виник щодо списання безнадійного податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб за землю комунальної власності в сумі 32116,08 грн та по єдиному внеску, нарахованому роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 979,44 грн.
Та обставина, що зазначена справа була розглянута судом першої інстанції у порядку загального позовного провадження, не змінює її характер, як справи незначної складності.
Винятків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не вбачається.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, оскільки оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, а тому у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі № 200/13036/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                              О.О. Шишов

Судді                                                                                                           І.В. Дашутін

                                                                                                                   М.М. Яковенко