КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
    Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
    Єдиний унікальний номер справи № 757/63693/18-ц
    Апеляційне провадження № 22-ц/824/1389/2020

ПОСТАНОВА
Іменем України
 
08 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П. 
суддів: Нежури В.А., Сержанюка А.С.
при секретарі - Гулієву М.Д.о
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором у зв`язку з його виконанням, - 
 
ВСТАНОВИВ :
 
В Печерський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором у зв`язку з його виконанням.
Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 29 травня 2008 року між ним та ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») укладено кредитний договір № 96/08/М. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, сума кредиту становить 40 000 доларів США. Пунктом 1.3 кредитного договору зазначено, що термін повернення заборгованості - 29 січня 2013 року. Згідно з п. 1.4 кредитного договору, кредит надається на купівлю автомобіля. В п. 6.8 кредитного договору передбачено, що строк позовної давності становить - 5 років. 
Позивач вказував, що 29 травня 2008 року між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір застави.
Пунктом 3 договору застави передбачено, що максимальний розмір вимоги - 213 885,00 грн.
Також, 29 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 96/08/М/Р, відповідно до якого, у випадку невиконання боржником якого-небудь обов`язку, передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов`язку. 
Договором поруки, також передбачено що, поручитель зобов`язаний виконати обов`язки, зазначені у письмовій вимозі, протягом 5 календарних днів з моменту отримання вимоги. Згідно з п. 7 договору поруки, кредитор має право в рахунок погашення боргу за кредитним договором здійснювати договірне списання коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку в Приватбанку. Строк позовної давності за цим договором становить 5 років.
Між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , 08 липня 2008 року укладено договір застави № 96/08/М. Пунктом 3 вказаного договору передбачено, що максимальний розмір вимоги - 94 575,00 грн.
Окрім цього, ОСОБА_1 зазначив, що 12 лютого 2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» укладено договір поруки № 467. Відповідно до вказаного договору, поручитель взяв на себе зобов`язання поручитися за боржника у розмірі 200 грн.
ЗАТ КБ «Приватбанк», 24 липня 2009 року звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на автомобіль MAN, автомобіль КАМАЗ, причіп Schmitz, автомобіль D А F в рахунок погашення заборгованості за кредитом.
Вказував, що станом на 26 травня 2009 року його заборгованість за кредитним договором. становила - 40 782,07 грн. 
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 12 лютого 2010 року по справі № 2-291-10 задоволено позов ЗАТ КБ «Приватбанк» та звернено стягнення на майно ОСОБА_1 . У зв`язку з чим, 18 березня 2010 року відкрито виконавче провадження в якому передано в заклад ЗАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставне майно.
Також, 09 лютого 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, розмір якої, станом на 15 грудня 2010 року становив 59 668,88 грн. 
Позивач вказав, що 05 травня 2011 року рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором. 
На підставі виконавчого листа № 2-1762 від 05 травня 2011 року, виданого  Кіровським районним судом міста Дніпропетровськ, 04 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження, в якому на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» стягується щомісячно борг в розмірі 20 % з усіх видів заробітку, що належить до виплати ОСОБА_1 після відрахування податків. 
Також, ОСОБА_1 послався на те, що, згідно постанови від 30 червня  2010 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним погашенням заборгованості по кредиту.
Позивач вважає, що за таких обставин, його зобов`язання за кредитним договором № 96/08/М від 29 травня 2008 року було виконано в повному обсязі про що вказано у постанові про закінчення виконавчого провадження від 30 червня                                2010 року . 
Тому, просив визнати припиненими правовідносин за кредитним договором              № 96/08/М від 29 травня 2008 року у зв`язку із його виконанням. 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі просив, рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2019 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення його позовних вимог.
Відповідач АТ КБ «ПриватБанк», надало суду відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечило, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Просило суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від             16 липня 2019 року залишити без змін.
В судовому засіданні, в суді апеляційної інстанції, представник АТ КБ «ПриватБанк» - Каракоця О.Р. проти доводів апеляційної скарги заперечив. 
Просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
За змістом ст. 44 ЦПК України, особи, які  беруть участь у справі зобов`язані  добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, відповіді на відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 травня              2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 96/08/М (а.с 6-8).
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, сума кредиту становить                               40 000 доларів США. Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що термін повернення заборгованості - 29 січня 2013 року. 
Згідно з п. 1.4 договору, кредит надається під купівлю автомобіля. 
В п.  6.8 кредитного договору вказано, що строк позовної давності становить                5 років.
Між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , 29 травня 2008 року укладено договір застави. Пунктом 3 зазначеного договору визначено, що максимальний розмір вимоги становить 213 885,00 грн.
Також, 08 липня 2008 року, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , укладено договір застави № 96/08/М. Пунктом 3 цього договору визначено, що максимальний розмір вимоги становить 94 575,00 грн.
Окрім цього, 29 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 96/08/М/Р. 
Відповідно до п. 5  цього договору, у випадку невиконання боржником якого-небудь обов`язку, передбаченого п.1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов`язку. Згідно                           з п. 6 договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати обов`язки, зазначені у письмовій вимозі, протягом 5 календарних днів з моменту отримання вимоги.
Згідно з п. 7 договору поруки, кредитор має право в рахунок погашення боргу за кредитним договором здійснювати договірне списання коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку в Приватбанку. Пунктом 12 договору передбачено строк позовної давності 5 років.
Між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», 12 лютого 2009 року укладено договір поруки № 467. Відповідно до вказаного договору, поручитель взяв на себе зобов`язання поручитися за боржника у розмірі   200 грн.
ЗАТ КБ «ПриватБанк», 24 липня 2009 року звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на автомобіль MAN, автомобіль КАМАЗ. причіп Schmitz, автомобіль DАР в рахунок погашення заборгованості за кредитом.
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від                      12 лютого 2010 року у справі № 2-291-10 позов ЗАТ КБ «Приватбанк» задоволено, звернено стягнення на майно ОСОБА_1 . 
При цьому, відповідно до рішення суду, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становив 43 788, 69 дол. США.
За таких обставин, 18 березня 2010 року відкрито виконавче провадження, в якому, передано в заклад ЗАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1 заставне майно, що належить йому на праві власності. 
Також, 09 лютого 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір якої, станом на 15 грудня 2010 року становив 59 668,88 грн. 
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня               2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором. 
На підставі виконавчого листа № 2-1762 від 05 травня 2011 року виданого Кіровським районним судом міста Дніпропетровськ, 04 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження, в якому стягується щомісячно частина в розмірі 20 % з усіх видів заробітку, що належить до виплати ОСОБА_1 після відрахування податків, на користь ЗАТ КБ «Приватбанк».
За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно приписів ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Аналізуючи зміст ст.ст. 526, 599 ЦК України, варто прийти до висновку що, зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що ставляться.
Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання.
Посилання ОСОБА_1 на те, що виконавче провадження № 18138211 закрите в зв`язку з повним погашенням заборгованості колегія суддів відхиляє, та погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки, вказане виконавче провадження закрите у зв`язку з виконанням вимог які були викладені у виконавчому документі, а саме: передано майно на яке було звернуто стягнення за виконавчим документом.
При цьому, як суду першої інстанції так і апеляційному суду, позивачем не надано жодного належного доказу, який підтверджує виконання ним умов кредитного договору у повному обсязі (довідки про погашення кредитного договору, платіжних документів про сплату заборгованості в розмірі який був визначений виконавчими документами), тому, колегія суддів погоджується з висновком Печерського районного суду м. Києва про те, що твердження ОСОБА_1 про виконання ним зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, не підтверджується жодним належним доказом та фактично є припущенням.
Також, варто зазначити, що апелянтом не наведено жодних нових обставин та не вказано жодного порушення чи невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.
Більше того, доводи апеляційної скарги повторюють доводи позовної заяви, та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок Печерського районного суду м. Києва про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону..
За таких обставин, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

 
Головуючий:                                                                                         О.П. Коцюрба

Судді:                                                                                                       В.А. Нежура

          А.С.  Сержанюк