П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/898/20	
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.
          
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого судді:  Шляхтицького О.І.
          суддів: Семенюка Г.В. ,  Домусчі С.Д. 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 по справі № 540/898/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги,-

                               В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (надалі - відповідач, ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), у якому просить:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення, прийняті Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 15.05.2019 року за № 0019281304 та 0019291304;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за № 3112-17 від 05 червня 2019 року про опис майна у податкову заставу;
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за № 3112-17 від 05 червня 2019 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що при проведенні документальної позапланової перевірки стосовно ОСОБА_1 , а також при прийняті оскаржуваних рішень відповідачем порушено ряд вимог податкового законодавства, а саме, не здійснено в повній мірі дослідження наявної на момент перевірки інформації щодо отримання ОСОБА_1 у 2014 року доходу у вигляді заробітної плати та дивідендів, а не за цивільно-правовими договорами, як це стверджує відповідач. Крім того, представник позивача вказує на те, що відповідачем не було вжито заходів щодо встановлення фактичної адреси реєстрації місця проживання позивача, а тому ОСОБА_1 не отримував ні копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки, ні письмове повідомлення про дату початку її проведення, ні результати такої перевірки у зв`язку з тим, що вказані документи надсилалися відповідачем на адресу, за якою ОСОБА_1 не проживає з травня 2016 року. Щодо висновку відповідача про заниження ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік у сумі 13 393,54 грн, то представник позивача вказує, що у 2014 році позивач працював на підприємствах ПП "Вінер" та ПП "Теплострой-сервіс", де отримував заробітну плату та дивіденди, а тому відповідно до п. 176.2 ПК України вказані підприємства, як податкові агенти зобов`язані нести відповідальність за повноту нарахування та перерахування утриманих податків. Таким чином, представник позивача вказує, що донарахування позивачу спірної суми податку на доходи та штрафних санкцій є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не повинен подавати декларацію та сплачувати донарахований податок через можливі порушення підприємствами-податковим вимог податкового законодавства. Оскільки податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу виносяться за наявності податкового боргу,     тому протиправність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень є підставою для їх скасування. Також представник позивача зазначає, що з моменту строку декларування минуло більше трьох років, а тому з боку відповідача вбачається умисне затягування термінів проведення перевірки, у зв`язку з чим ускладнюється доказування невинуватості позивача.
Відповідач проти задоволенні позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив, у якому зазначив, оскільки документальна позапланова невиїзна перевірка позивача була проведена з дотримання вимог ПК України, а саме, письмове повідомлення від 04.01.2019 та копія наказу від 04.01.2019 № 15 щодо її проведення були надіслані платнику податків рекомендованим листом з повідомленням на його податкову адресу, яка міститься у інформаційній системі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. При цьому, відповідач вказує, що контролюючий орган не отримував інформацію щодо зміни місця проживання платника податків - ОСОБА_1 , проте, обов`язок щодо такого повідомлення покладено на фізичних осіб - платників податків відповідно до ст. 42, п. 45.1 ст.45 ПК України, а також Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017  № 822. Щодо порушень, встановлених у ході перевірки, то відповідач вказує на те, що згідно відомостей з ЦБД ДРФО ДФС України у період з 01.01.2014 по 31.12.2014 платник податків ОСОБА_1 отримав доходи за "101" та "102" ознаками у вигляді заробітної плати та виплат відповідно до умов цивільно - правового договору у загальній сумі 148477,0 грн. від двох податкових агентів, при цьому загальна річна сума таких оподатковуваних доходів перевищує 120 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року. На порушення вимог підпункту 176.1.є пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платником податку не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік. Крім того, в порушення пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України позивачем занижено розмір податку на доходи фізичних осіб у сумі 13 393,54 грн, внаслідок чого відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 05 червня 2020 року позов ОСОБА_1 – задовольнив частково.
Визнав протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 15.05.2019 за № 0019281304 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" (код платежу 11010500) на 16 741,93 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 13 393,54 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3 348,39 грн.
Визнав протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі форми "Ф" № 3112-17 від 05 червня 2019 року.
Визнав протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про опис майна у податкову заставу № 3112-17 від 05 червня 2019 року.
В іншій частині позовних вимог відмовив.
Стягнув з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі  за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 681,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме не досконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- судом першої інстанції не взято до уваги, що разом з відзивом на позовну заяву надано витяг інтеграційної карти позивача, хоча судом зазначено про не надання такого витягу;
- дохід, отриманий ОСОБА_1 , є базою оподаткування в розумінні вимог статті 164 ПК України. 
- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі № 15 від 04.01.2019 р. та повідомлення від 04.01.2019 р. №5/21-22-13-04 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки посадовою особою ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), за результатами якого складено Акт від 20.02.2019 р. № 101/21-22-13-04/ НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) з питання отримання доходу за ознаками доходу 101 "Заробітна плата, нарахована (виплачена)" та 102 (Виплати відповідно до умов цивільно-правового договору" від двох або більше податкових агентів, при цьому загальна річна сума таких оподатковуваних доходів перевищує сто двадцять розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року за період з 01.01.2014 по 31.12.2014".
Згідно висновків вказаного Акту контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем, зокрема, вимог:
- пп. 164.2.1 та пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, а саме платником податку занижено розмір податку на доходи фізичних осіб у сумі 13 393,54 грн;
- п. 49.18 ст. 49, пп. "є" п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме платником податків до Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області не надана у встановлені законодавством терміни податкова декларація про майновий стан і доходи за 2014 рік. 
На підставі вказаних висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення від 15.05.2019 року:
- № 0019291304, яким до позивача на підставі п. 54.3 ст. 54, п. 120.1 ст. 120 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн. за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" (код платежу 11010500);
-     № 0019281304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" (код платежу 11010500) на 16 741,93 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 13 393,54 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3 348,39 грн.
05.06.2019 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано та виставлено ОСОБА_1 податкову вимогу №3112-17, згідно якої загальна сума податкового боргу платника податків станом на 04 червня 2019 року становить 35 575,96 грн., у тому числі за основні платежі 13 393,54 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 3 688,33 грн., пеня 18 494,09 грн.
Крім того, 05.06.2019 року заступником начальника ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі відповідно до ст. 89 ПК України винесено рішення №3112-17 про опис майна у податкову заставу, яким вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , а у разі, якщо на момент складення акту опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу - також того майна, права власності на яке він набуде у майбутньому. 
Не погоджуючись з вказаними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на вимогу суду відповідачем не надано розрахунок пені та інтегровану картку платника з відображеною сумою пені, що унеможливлює встановлення правильності обчислення суми та періоду за який її нараховано, та в ході розгляду справи відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної податкової вимоги ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за № 3112-17 від 05 червня 2019 року, а тому відсутні підстави для застосування податкової застави, що є наслідком визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за № 3112-17 від 05 червня 2019 року про опис майна у податкову заставу.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Податкового кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до пунктів 42.1, 42.2 та 42.3 статті 42 ПК податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (пункти 42.1, 42.2 та 42.3 в редакції Закону України від 07.07.2011 р. N 3609-VI).
Абзацами першим - третім пункту 45.1 статті 45 ПК встановлено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК    фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення    (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься, зокрема інформація про місце проживання (підпункт 70.2.4 пункту 70.4 статті 70 ПК).
За правилами пункту 57.3 статті 57 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - так само) у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Вимога наведених правових норм щодо обов`язку платника податків сплатити визначену контролюючим органом суму податкового зобов`язання презумує обізнаність платника податків щодо такої суми.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, докази подання позивачем до контролюючого органу відомостей про зміну його місця проживання відсутні, тому не повідомлення його про перевірку виникло не з вини контролюючого органу.
Порядок та особливості проведення документальних невиїзних перевірок визначені у статті 79 Податкового кодексу України.
Так, пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України встановлено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
За правилами пункту 79.2 статі 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Так, вимога, яку Податковий кодекс України ставить до контролюючого органу, щодо необхідності пересвідчитись чи вручено платнику податків у визначений законодавством спосіб копію наказу про проведення невиїзної документальної перевірки, кореспондує з чітко зазначеними в статті 17 ПК України правами платника податків, а саме:
- право бути присутнім під час проведення перевірок;
- право подавати письмові звернення щодо проведення замість документальної невиїзної перевірки- документальну виїзну.
Подібні правові висновки вже було зроблено Верховним Судом при ухваленні постанови від 6 серпня 2019 року у справі №520/8681/18.
За    змістом пунктів 86.1, 86.4 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються    у    формі    акта    або    довідки,    які підписуються    посадовими особами контролюючого органу    та платниками    податків    або їх законними представниками (у    разі наявності).    У    разі встановлення під час    перевірки    порушень    складається акт.    Якщо такі порушення відсутні,    складається довідка.
Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу,    які    проводили перевірку,    та    реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків,    які    мають філії та/або перебувають    на    консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів). Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки    після його реєстрації вручається особисто платнику    податків    чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом    з    повідомленням про вручення.
Згідно    з    пунктом 58.1 статті 58 ПК України    у    разі коли сума грошового зобов`язання платника    податків,    передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль    за    дотриманням якого покладено на контролюючі    органи,    розраховується    контролюючим органом    відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого    для    громадян), або    у    разі коли    за    результатами    перевірки контролюючий орган    встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій    у    податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником    податків    відповідно до розділу V цього Кодексу, такий    контролюючий орган    надсилає (вручає) платнику    податків    податкове повідомлення-рішення.
Розділ IV Податкового кодексу України, в редакції, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, регулював питання сплати податку на доходи фізичних осіб.
Відповідно до п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст.162 Податкового кодексу платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
За правилами пункту 164.1 статті 164 цього Кодексу, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу. (пп. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164 ПК України)
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема:
- доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (пп. 164.2.1. п.164.2. ст. 164 ПК України);
- суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору; (пп.164.2.2. п.164.2. ст. 164 ПК України);
- дохід у вигляді дивідендів (крім визначених у підпункті 165.1.18 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу) (пп. 164.2.8. п.164.2. ст. 164 ПК України).          
Згідно із підпунктами    168.2.1,    168.2.2    пункту    168.2    статті    168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності або не є особою, яка перебуває на обліку у контролюючих органах як особа, що провадить незалежну професійну діяльність.
У відповідності до положень підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК (зі змінами, внесеними згідно із Законом від 24.04.2012 №4661-УІ) податкові декларації платниками податку на доходи фізичних осіб подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
Невиконання платником податків обов`язку подати податкову декларацію в порядку та у строк, встановлений статтею 49 ПК, є податковим правопорушенням, відповідальність за яке встановлена пунктом 120.1 статті 120 ПК у вигляді штрафу.
Статтею 120 ПК України визначено, що    неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами,    зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Отже неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності слід розуміти як порушення податкового законодавства, за яке може бути застосована відповідальність, передбачена пунктом 120.1 статті 120 ПК України.
Пунктом 179.2. ст. 179 ПК України передбачено, що відповідно до цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи: зазначені у підпункті "є" пункту 176.1 статті 176 цього Кодексу від двох і більше податкових агентів, і при цьому загальна річна сума оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) такими податковими агентами не перевищує ста двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.
Платники податку зобов`язані: подавати податкову декларацію за результатами податкового (звітного) року у строки, передбачені цим Кодексом для платників податку на доходи фізичних осіб, якщо протягом такого податкового (звітного) року оподатковувані доходи нараховувалися (виплачувалися, надавалися) у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, платнику податку у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами одночасно двома або більше податковими агентами і при цьому загальна річна сума таких оподатковуваних доходів перевищує сто двадцять розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року. (пп. "є" п. 176.1 ст. 176 ПК України).
Відповідно до п. 59.1. ст. 59 ПК України у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу ( ст. 88 ПК України).
Право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. (пп.89.1.2 п.89.1 ст. 89 ПК України).
За приписами пункту 171.1 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що долучений відповідачем до матеріалів справи витяг з інтегрованої картки платника податків позивача відображає стан розрахунків з позивачем за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 31.12.2013 у сумі 396,00 грн, що не є належним доказом у розумінні ст. 73 КАС України, якою визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 9 ст. 80 КАС України передбачено, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
З огляду на викладене, суд погоджується з висновками суду першої інстанції та відмовляє у визнанні спірної суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафи) 339,94 грн, застосовуючи приписи ч. 9 ст. 80 КАС України.
Щодо суми пені 18 494,09 грн, визначеної в оскаржуваній податковій вимозі, то суд вказав про наспупне.
Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Положеннями пункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України визначено, що нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за №751/28881) ( далі - Порядок № 422).
Пункт 1 підрозділу 7 Розділу ІІІ цього Порядку нарахування пені розпочинається після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу. При нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з Податковим кодексом України; у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Отже, несплата узгоджених сум грошових зобов`язань у встановлений законом строк, є передумовою для нарахування пені, несплачені суми якої разом із сумами грошових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій, є податковим боргом платника податків. При цьому, нарахування пені розпочинається після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу.
Отже, розрахунок пені є належним доказом суми пені, яка має істотне значення для правильного вирішення справи.
Між тим, аналіз положень Порядку № 422 свідчить про те, що суми нарахованої пені обліковуються в інтегрованій картці платника (далі - ІКП).
          Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у інтегрованій картці платника повинна бути відображена сума нарахованої пені.
          Проте, з огляду на матеріали справи, відповідач надав інтегровану картку платника, в якій не міститься інформація щодо нарахованої суми пені, а тому податкова вимога ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за № 3112-17 від 05 червня 2019 року є протиправною.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 

Доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що разом з відзивом на позовну заяву надано витяг інтеграційної карти позивача, хоча судом зазначено про не надання такого витягу, колегія суддів відхиляє, адже в оспорюваному рішенні, суд першої інстанції зазначає, що доданий відповідачем до відзиву на позов витяг з ІКП з податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 за 2014 рік не містить інформації щодо нарахованої суми пені. 
Враховуючи, що на вимогу суду першої інстанції відповідачем не надано розрахунок пені з інтегрованою карткою платника з відображеною сумою пені, що унеможливлює встановлення правильності обчислення суми та періоду за який її нараховано, тому суд відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України відмовляє у прийнятті податкової вимоги ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за № 3112-17 від 05 червня 2019 року.
З приводу довода апелянта, що дохід, отриманий ОСОБА_1 , є базою оподаткування в розумінні вимог статті 164 ПК України, суд зазначає наступне.
Суд погоджується з висновками суду першої інстанції та акцентує на тому, що сума доходу, отримана позивачем за 2014 рік, є заробітною платою, нарахованою платнику податків роботодавцями ПП "Вінер" та ПП "Теплострой-Сервіс", тому, відповідно до приписів п. 171.1. ст. 171 ПК України, саме ці підприємства повинні нести відповідальність за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичної особи - ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

П О СТ А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 по справі № 540/898/20 – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Домусчі С.Д.