Справа № 307/3325/18

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
20 жовтня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Фазикош Г.В., Куштана Б.П.,
за участі секретаря: Микуляк Є.В.,
       без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 05 листопада 2019 року у справі за позовом ПАТ «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ПАТ „Закарпаттяобленерго" звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Закарпаттяобленерго» та ОСОБА_2 існують договірні відносини на користування електричною енергією. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 ЗУ «Про електроенергетику» від 16.10.1997 р. та Правилами користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, із наступними змінами та доповненнями далі ПКЕЕН. Встановлення енергопостачальною компанією приладу обліку електричної енергії, підключення електричної енергії, відкриття особового рахунку та постачання електричної енергії до оселі споживача, слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених нормативно-правовими вимогами ЗУ «Про електроенергетику» від 16.10.1997 р. та ПКЕЕН. В ході проведеного обстеження електроустановки представниками позивача у відповідача виявлено порушення, а саме: споживач вчинив дії, які призвели до зміни показів приладу обліку електроенергії. Виявлено втручання в роботу розрахункового засобу обліку, а саме: виявлено спрацювання датчиків магнітного поля, вмонтованих в середину лічильника заводом виробником, на фазі «В» світить індикація червоним кольором. По факту виявлення порушення складено акт № 119328 від 09.06.2017 року та проведено експертизу лічильника, якою стверджено втручання в параметри лічильника з метою зниження показань згідно паспорту заводу-виробника. На підставі вказаного акту комісією позивача визначено збитки в розмірі 10553,34 гривень, а тому посилаючись на п.ю 53 ПКЕЕН, ст.22.ст. 611 ЦК України, просять суд стягнути з відповідача 10553,34 гривень заподіяної шкоди та 1762,00 гривень судового збору. 
 Рішенням Тячівського районного суду від 05 листопада 2019 року позов задоволено.
 Стягнуто з  ОСОБА_2  в користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» 10553,34 гривень заподіяної шкоди та 1762 гривень судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу, ПАТ «Закарпаттяобленерго» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.  
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідачем допущено порушення ПКЕЕН, внаслідок чого було завдано збитків на суму 10553,34 грн.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи.
Відповідно до вимог ст.  ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання енергії без приладів обліку та порушення правил користування енергією
Судом вірно встановлено, що правовідносини між сторонами врегульовані нормами ЦК України та ПКЕЕН.
На підставі п. 48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії в разі споживання електричної енергії без приладів обліку.
Пунктом 53 ПКЕЕН визначено, що в разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.
З матеріалів справи вбачається, що в ході проведеного обстеження електроустановки за вказаною адресою виявлено порушення, а саме: споживач вчинив дії, які призвели до зміни показів приладу обліку електроенергії. Виявлено втручання в роботу  розрахункового засобу  обліку, а саме: виявлено спрацювання датчиків магнітного поля, вмонтованих в середину лічильника заводом виробником, на фазі «В» світить індикація червоним кольором.  (а.с.6). Даний акт підписаний трьома представника енергопостачальника.
На підставі даного акту комісією з розгляду Актів про порушення ПКЕЕН складено протокол №295 від 27.07.2017 року, згідно якого нараховано збитків завдані енергопостачальнику в розмірі 10553,34 грн. (а.с.7).
В апеляційній скарзі апелянт зазначає про наявність невідповідності в акті про порушення за №119323 від 09.06.2017 року, що відображало зняття приладу, який укладено в пакет, який опломбований пломбою № 036744741 та такий вручений споживачу, однак дата складання такого акту відсутня. Це являється підтвердженням того, що такий акт опломбування не був складений на місці його вилучення та не вручався власнику або мешканцю будинку, та такі порушення спростовують факт можливості втручання в лічильник з боку позивача.

Однак, як вбачається з Акту №119328 від 09.06.2017 р., представниками товариства зазначені вимоги положення дотримано повністю, зокрема п. 9 Акту «прилад обліку знятий, укладений у пакет, пакет опломбований пломбою № С36744741 та вилучений представниками енергопостачальника».

Більш детально всі номери пломб встановлених на лічильнику, в т. ч. і пломба з відбитком повірочного клейма територіального органу Держспоживстандарту та пломба з відбитком клейма/логотипу енергопостачальника зазначені в завданні на заміну лічильника за № 2911 від 09.06.2017 р. по акту № 119328,   пункт 13 якого і містить акт про пломбування (акт про збереження пломб), де в графі «інші точки електроустановки»зазначено, що пакет з лічильником опломбований пломбою № С36744741.

За результатами двох експертиз, проведених 25.07.2017 року та 12.02.2018 року зафіксовано сторонню дію на прилад обліку з метою зниження показників споживання електричної енергії приладом з радіочастотним випромінюванням ознаками якого є: індикація лічильника «А» і «С» - зеленим кольором, «В» - червоним кольором, що є явною ознакою втручання в параметри лічильника з метою зниження показань згідно паспорту заводу-виробника. 
Інших якихось доводів які б впливали на законність рішення суду апеляційна скарга не містить.
Таким чином, перевіривши дану апеляційну скаргу в межах її доводів, апеляційний суд вважає, що вона, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
У ході апеляційного розгляду адвокатом Професійного адвокатського об`єднання «Консенсус» -Чекан В.В. подано заяву про стягнення на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» судових витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. А п. 1 ч. 3 цієї ж статті передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1 - 6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ПАТ «Закарпаттяобленерго» на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи, а саме: Витяг з Договору про надання правничої допомоги від 31.01.2020 року N 38, укладений між ПАТ «Закарпаттяобленерго» та Професійним Адвокатським Об`єднанням «Консенсус»; Звіт щодо виконання Доручення клієнта від 31.01.2020 року з детальним описом послуг з кількістю витраченого часу та вартістю наданих послуг; Копію виписки рахунку від 31.01.2020 року N 100 на суму 3000,00 грн.; Платіжне доручення від 05.02.2020 року N 895 на суму 3000,00 грн. не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися ПАТ «Закарпаттяобленерго» адвокатом Чекан В.В., яка займалася вивченням цієї справи, написанням клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомленням з матеріалами справи, написанням відзиву на апеляційну скаргу та заяви про розподіл судових витрат, які є однотипними (шаблонними) в подібних справах, що веде Професійне Адвокатське Об`єднанням «Консенсус» для ПАТ «Закарпаттяобленерго» та не потребують багато часу для виконання такої роботи. А звідси, зазначені ПАТ «Закарпаттяобленерго» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для ОСОБА_2 , який вже і так сплатив судовий збір у значній сумі за подачу апеляційної скарги та повинен ще й сплатити судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» суму 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення. 

Рішення Тячівського районного суду від 05 листопада 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іден.код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» (ЄДРПОУ 00131529, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці,вул. Головна,57) судові витрати у розмірі 1500,00 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 23 жовтня 2020 року.

Головуючий 

Судді