Ухвала
Іменем України                                
16 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 760/12912/14-ц
провадження № 61-15878ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,           Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»)звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 760/12912/14-ц, а саме стягувачаз публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал».
Заява обґрунтована тим, що рішенням Солом`янського районного суду 
м. Києва від 27 травня 2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто 
з нього заборгованість за кредитним договором від 20 червня 
2008 року № 77.1/АК-01097.08.2, а саме: за тілом кредиту та відсоткам - 
20 209,75 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 22 грудня 2014 року становить 318 695,02 грн, 
за обслуговування кредиту - 25 094,65 грн, інфляційні втрати - 5 378,77 грн, 3 проценти річних - 27 039,75 грн, пеню - 300 000,00 грн. 
Відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги № 15 
від 24 травня 2019 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та 
ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Вердикт Капітал», як новий кредитор, набуло право грошової вимоги до  ОСОБА_1  за кредитним договором 
№ 77.1/АК-01097.08.2 від 20 червня 2008 року.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 22 вересня 2020 року, заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено у виконавчому провадженні стягувача з ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал».
27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду 
із касаційною скаргою на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 22 вересня 2020 року (надійшла до суду 29 жовтня 2020 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал».
Касаційна скарга  ОСОБА_1 подана до суду касаційної інстанції 
з пропуском строку на касаційне оскарження.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції складено 24 вересня 2020 року, а тому, ураховуючи вихідні та святкові дні, тридцятиденний строк пропущено з поважних причин.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну 
та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постанова Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року зареєстрована в Реєстрі 24 вересня 2020 року, а оприлюднена 25 вересня 2020 року.
Зважаючи на те, що визначений частиною другою статті 390 ЦПК України процесуальний строк пропущено заявником на один день з причини неправильного обрахування цього строку, враховуючи співмірність тривалості такого пропуску із правом заявника на касаційне оскарження судового рішення, пропущений процесуальний строк вважаємо за можливе поновити.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні 
в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) 
є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 
512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, 
у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав 
і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. 
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення. 
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного 
суду від 09 грудня 2019 року в справі № 2-3627/09 (провадження 
№ 61-16520сво18).
Судами встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду 
м. Києва від 12 серпня 2015 року, позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» кредитну заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-01097.08.2 
від 20 червня 2008 року по тілу кредиту та відсоткам у розмірі 20 209,75 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 22 грудня 2014 року становить 318 695,02 грн. Стягнуто 
з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» кредитну заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-01097.08.2 від 20 червня 2008 року 
за обслуговування кредиту в розмірі 25 094,65 грн., пеню в розмірі 
300 000,00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» 
3 проценти річних у розмірі 27 039,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 
5 378,77 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 24 грудня 2015 касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року залишено без змін (провадження № 6-27853ск15).
29 лютого 2016 року Солом`янським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи у справі № 760/12912/14-ц.
24 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2019-04-05-000019-b, було укладено договір про відступлення прав вимоги № 15, відповідно до умов якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 77.1/АК-01097.08.2 
від 20 червня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк»).
Факт оплатності договору підтвердужується платіжним дорученням № 62 від 17 травня 2019 року (а. с. 207, т. 2).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 04 лютого 2010 року ТОВ «Вердикт Капітал» має статус фінансової установи та здійснює свою діяльність із надання фінансових послуг.
Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції, 
з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що ТОВ «Вердикт Капітал»набуло всіх прав кредитора 
ПАТ «Родовід Банк», у тому числі й на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором № 77.1/АК-01097.08.2 від 20 червня 2008 року, де боржником є  ОСОБА_1 , а також стягувача у виконавчому провадженні 
у справі № 760/12912/14-ц, тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції. 
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені                            в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Керуючись статтями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 22 вересня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                                Б.І. Гулько
 
                                                                                                                 Г. В. Коломієць