УХВАЛА

19 жовтня 2020 року  
Київ
справа №361/4447/17
адміністративне провадження №К/9901/24749/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С.М., 
суддів:                    Бевзенка .М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі № 361/4447/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (правонаступник Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У 2017 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив: 
- визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо відмови у переведенні його з пенсії по інвалідності відповідно до   Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) на пенсію за віком з 16.10.2011, у зв`язку з досягненням ним пенсійного віку 50 років та 54 років як інваліда війни ІІ групи та постраждалого від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії, з урахуванням часу роботи в зоні Чорнобильської АЕС;
- зобов`язати відповідача перевести його з 16.10.2011 на пенсію за віком, у зв`язку з досягненням пенсійного віку 50 років та 54 років, встановленого як інваліду війни ІІ групи та постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії відповідно до статей   6,   29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», нараховувати йому пенсію за віком та мінімальну пенсію по інвалідності в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком або 110 % від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком та додаткову пенсію як постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії, виходячи з розміру, встановленого частиною першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із урахуванням норм міжнародного договору;
- визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо ненадання йому даних про відмову в переведенні на іншу пенсію, ненадання результатів про розміри його пенсійних виплат, які б він міг отримувати при пенсії за віком або пенсії по інвалідності та не зазначення відповідачем у відповіді згідно із якою статтею   Закону № 2262-XII   він отримує пенсійні нарахування, у зв`язку з досягненням пенсійного віку 50 років та 54 років, встановленого як постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії, для інвалідів війни, одноособовій відмові відповідача у переводі його на іншу пенсію, оскільки це виключне право особи на вибір пенсійних виплат, у тому числі на більший чи менший розмір пенсії;
- зобов`язати відповідача здійснити та надати йому результати перерахунку пенсійних виплат у разі отримання ним пенсії за віком з урахуванням статей   6,   29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з того, що мінімальний розмір його пенсії згідно із вимогами   статті 22 Закону № 2262-XII   має становити 110 % від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи із розміру, встановленого частиною першою   статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та як постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії;
- визнати протиправними дії відповідача за відмову запросити позивача на розгляд його заяви від 27.06.2017;
- зобов`язати відповідача компенсувати йому завдані матеріальні збитки в розмірі 100   000,00 грн та стягнути з відповідача кошти в розмірі 100   000,00 грн;
- зобов`язати відповідача компенсувати йому моральну шкоду в розмірі 100   000,00   грн та стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 100   000,00   грн;
- зобов`язати відповідача надати позивачу звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020, позов в частині вимог про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо відмови позивачу у переведенні його з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України   «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   на пенсію за віком з 16.10.2011 по 25.10.2016, у зв`язку з досягненням пенсійного віку 50 років та 54 років як інваліду війни ІІ групи та постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії, з урахуванням часу роботи в зоні Чорнобильської АЕС та в частині вимог про зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію за віком з 16.10.2011 по 25.10.2016, у зв`язку з досягненням пенсійного віку 50 років та 54 років, встановленого як інваліду війни ІІ групи та постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії відповідно до статей 6, 29 Закону України   «Про пенсійне забезпечення», та нараховувати йому пенсію за віком та мінімальну пенсію по інвалідності в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком або 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком та додаткову пенсію як постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії, виходячи із розміру, встановленого частиною першою статті 28 Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням норм міжнародного договору залишено без розгляду;
- провадження у справі в частині вимог про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо відмови позивачу в переведенні його з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України   «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб   на пенсію за віком» з 26.10.2016, у зв`язку з досягненням пенсійного віку 50 років та 54 років як інваліду війни ІІ групи та постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії, з урахуванням часу роботи в зоні Чорнобильської АЕС та в частині вимог про зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію за віком з 26.10.2016, у зв`язку з досягненням пенсійного віку 50 років та 54 років, встановленого як інваліду війни ІІ групи та постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії, відповідно до статей 6, 29 Закону України   «Про пенсійне забезпечення»   та нараховувати йому пенсію за віком та мінімальну пенсію по інвалідності в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком або 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком та додаткову пенсію як постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії, виходячи із розміру, встановленого частини першої статті 28 Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням норм міжнародного договору закрито;
- в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
28.09.2020 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду позивачем подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020.
Відповідно до частини першої статті 329 КАС України скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною другою статті 329 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Разом з касаційною скаргою скаржницею подано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2019 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 зазначаючи, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримано 27.08.2020. На підтвердження зазначеної інформації скаржником надано копію поштового конверта, в якому було отримано оскаржуване рішення.
Згідно з частини шостої   статті 120 КАС України   якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Виходячи з того, що касаційну скаргу було подано в перший робочий день після останнього дня оскарження, який припав на суботу, строк на касаційне оскарження необхідно поновити.
За правилами пункту 2 частини п`ятої   статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього   Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)   особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі є оскарження судових рішень, які визначено частинною першою статті 328 КАС України, з посиланням у касаційній скарзі на те, що суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у рішенні Верховного Суду.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Перешкоди для прийняття касаційної скарги до провадження Верховним Судом та відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 329-331, 334, 335, 338 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2019 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі №  361/4447/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (правонаступник Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,.
Витребувати з Броварського міськрайонного суду Київської області справу №  361/4447/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (правонаступник Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:                                                                       С. М. Чиркін

Судді:                                                                                           В.М. Бевзенко

                                                                                                    О.П.. Стародуб