ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 р.	Справа № 520/14415/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2020, головуючий суддя І інстанції: Мінаєва К.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 03.02.2020 по справі № 520/14415/19
за позовом               ОСОБА_1  
до              Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради                      
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
          У грудні 2019 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради ( далі  -Управління, відповідач), в якому просив:
          - визнати протиправними дії Управління щодо відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - щомісячна адресна допомога);
          - зобов`язати Управління призначити щомісячну адресну допомогу з 20.05.2019 у розмірі, що встановлений чинним законодавством України.
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 адміністративний позов задоволено. 
          Визнано протиправними дії Управління щодо відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги відповідно до заяви ОСОБА_1 від 20.05.2019.
          Зобов`язано Управління призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу, з 20.05.2019 у розмірі, що встановлений чинним законодавством України.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просило скасувати оскаржуване    рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
          В обґрунтуванням вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції помилково зобов`язано Управління призначити щомісячну адресну допомогу позивачу, оскільки такі повноваження належать Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат Адміністрації Холодногірського району м.Харкова (далі – Комісія) відповідно до Порядку призначення ( відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 « Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» ( далі – Порядок № 365). Вказав, що позивач при поданні заяв про продовження адресної допомоги у 2016-2019 роках жодного разу не повідомив про факт працевлаштування, тобто надав Управлінню недостовірну інформацію. Доказів, які підтверджують факт його перебування на непідконтрольній території на момент початку бойових дій позивачем також не надано, а тому рішення про відмову у продовженні адресної допомоги є законним. 
           05.03.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду витребувано з Харківського окружного адміністративного суду справу № 520/14415/19. 
           30.03.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку із несплатою судового збору. 
           30.04.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження по справі після усунення недоліків.
           29.05.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України).
          Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі , дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне
          Судом встановлені обставини, які не оспорені сторонами. 
           ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою від 09.10.2019 №6329-5000210287 про взяття на облік як  внутрішньо переміщеної особи та посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.03.2003.
          З 14.11.2016 позивач перебуває на обліку в Управлінні як отримувач адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 
          За період з 21.11.2018 по 20.05.2019 Управлінням позивачу призначено та виплачено адресну грошову допомогу. 
           20.05.2019 позивач звернувся до Управління із заявою про продовження виплати допомоги на наступний період. 
           02.07.2019 Управлінням позивачу рекомендовано надати додаткові документи, які підтверджують факт проживання на території адміністративної- територіальної одиниці, з якої здійснювалось внутрішнє переміщення, на день початку бойових дій на території Луганської та Донецької областей, а також документи, які підтверджують факт його постійного проживання у м.Харкові з моменту отримання довідки внутрішньо переміщеної особи. 
           02.07.2019 Комісією прийнято рішення про призупинення розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.05.2019 та встановлено строк до 17.07.2019 для надання додаткових документів, які підтверджують факт його перебування на непідконтрольній Україні території на момент початку бойових дій.
           08.07.2019 ОСОБА_1 надав до Управління довідку ТОВ «ТРК Україна» від 03.07.2019 № 238, згідно якої місце його роботи з 01.09.2009 - м Донецьк, з 01.01.2017 – м.Київ, з 26.04.2019 – м.Харків.
           05.09.2019 у зв`язку із виявленням факту подання ОСОБА_1 недостовірної інформації Управлінням прийнято розпорядження про зняття його з обліку як внутрішньо-переміщену особу та скасовано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.11.2016 № 6329009147 на підставі п.5 ч.1 ст.12 Закону Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі– Закон № 1706).
           06.09.2019 Комісією прийнято рішення про відмову в продовженні адресної допомоги ОСОБА_1 за заявою від 20.05.2019.
          Позивач, не погодившись з діями відповідача щодо відмови в призначенні адресної допомоги, звернувся до суду з даним позовом.
          Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
          Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.            
          Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
          Правові відносини регулюються Законом № 1706, який встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
          Статтею 1 Закону №1706 встановлено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. 
          Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначений Порядком № 505.
          Згідно п.2 Порядку № 505 ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
          Приписами абз.4 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
          Відповідно до абз.8, 9 п. 3 Порядку № 505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.
          Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.
          Пунктом 5 вказаного Порядку встановлено, що для отримання грошової допомоги <…> уповноважений представник сім`ї за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк <…>.
          Положеннями абз 3 вказаного пункту Порядку № 505 передбачено, що заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги:
          прізвище, ім`я та по батькові;
          число, місяць, рік народження;
          серія, номер (у разі наявності) паспорта громадянина України, ким і коли виданий або серія, номер документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус;
          реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному територіальному органу ДФС і мають відмітку в паспорті);
          інформацію про:
          - зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування);
          - наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;
          - наявність житлового приміщення, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації; 
          - наявність у будь-якого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку (рахунках) коштів у розмірі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб;
          - місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює;
          - наявність у будь-якого з членів сім`ї інвалідності із зазначенням групи інвалідності.
          До заяви додаються копія довідки <…> з місця роботи або копія іншого документа, що посвідчує зайнятість (для працездатних осіб), копія свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження дітей, засвідчені власним підписом уповноваженого представника сім`ї, письмова згода (у довільній формі) про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім`ї від інших членів сім`ї та згода на обробку персональних даних, а також письмовий дозвіл на розкриття уповноваженим банком інформації, що містить банківську таємницю, щодо поточного рахунка, відкритого уповноваженому представнику сім`ї в установі уповноваженого банку. <…>  
          До заяви, в якій уповноважений представник сім`ї повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, додаються копії документів, зазначених в абзаці дев`ятому пункту 3 цього Порядку, засвідчені підписом уповноваженого представника сім`ї.
          Приписами п.10 Порядку № 505 унормовано, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.
          Абзацом 1 п.11 цього Порядку встановлено, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.
          Відповідно до абз. 4,5 п.12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:
          зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;
          виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги;
          Судовим розглядом встановлено, що рішенням Комісії від 20.05.2019 ОСОБА_1 припинено виплату грошової допомоги, у зв`язку із зняттям з обліку як внутрішньо переміщеної особи та виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації, яка впливає на призначення грошової допомоги.
          Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. 
          Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції. 
          Частиною 4 цього Закону визначено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
          Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону № 1706 підставами для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту: створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.
          Отже, однією із підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є подання особою завідомо недостовірних відомостей.
          Так, розпорядженням Управління від 05.09.2019 ОСОБА_1 знято з обліку як внутрішньо переміщену особу відповідно до п.3 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі – Порядок № 509), у зв`язку із наданням недостовірної інформації. Скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.11.2016 № 6329009147 на підставі п.5 ч.1 ст.12 Закону № 1706 (подання завідомо недостовірних відомостей).
          Підставою для зняття позивача з обліку внутрішньо переміщених осіб та скасування довідки, слугувала відсутність документів, які підтверджують факт проживання позивача на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснювалось внутрішнє переміщення на час виникнення обставин, визначених у ст. 1 Закону № 1706 та відсутність документів, які підтверджують факт постійного проживання позивача у м.Харків з моменту отримання довідки від 14.11.2016. 
          Колегія суддів не погоджується з таким рішенням Управління та зазначає.
          Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.
          Наказом керівника Антитерористичної центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 № 33/6/а вся територія Донецької області визначена районом проведення антитерористичної операції.
          З матеріалів справи вбачається, що Управління дійшло висновку про непідтвердження позивачем факту перебування на непідконтрольній території на момент початку бойових дій ( квітень 2014), оскільки ТОВ ТРК «Україна» листом за вих. № К-0586 від 20.06.2019 повідомлено, що з 01.09.2009 позивач працює у ТОВ ТРК «Україна» та на даний час обіймає посаду оброблювача інформаційного матеріалу відділу постачання та обслуговування адміністративного департаменту ТОВ ТРК «Україна». Станом на 15.01.2019 місце постійної роботи ОСОБА_1 – АДРЕСА_1 , що на думку відповідача, враховуючи відстань із м.Донецьк ( 750 км), свідчить про недостовірність інформації щодо фактичного місця проживання позивача у м.Донецьк на момент виникнення обставин, визначених в. ст.1 Закону № 1706.
          Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ., що підтверджується копією паспорта позивача, яка містить в матеріалах справи. 
          Відповідно до Довідки ТОВ «ТРК Україна» від 03.07.2019 вих. № 238, місце роботи   ОСОБА_1 з 01.09.2009 по 31.12.2016 – м.Донецьк ( наказ про прийняття на роботу № 105 – К від 01.09.2009), з 01.01.2017 по 25.04.2019– м.Київ ( наказ про зміну місця роботи № 661 – К від 30.12.2016), з 26.04.2019 – тепершній час – м.Харків ( наказ про зміну місця роботи № 340 від 26.04.2019).
          Беручи до уваги місце реєстрації позивача та місце його роботи з 01.09.2009 по 31.12.2016 – м.Донецьк, колегія суддів вважає помилковим висновок відповідача про подання позивачем недостовірних відомостей щодо його фактичного місця проживання на території проведення антитерористичної операції на момент виникнення обставин, визначених в ст.1 Закону № 1706.
          Також колегія суддів зазначає, що не підтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою Законом № 1706 підставою для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
          Зауважує, що Управлінням неодноразово були проведенні акти обстежень матеріально-побутових умов сім`ї, якими підтверджено, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
          Крім того, в матеріалах справи наявна довідка від 09.10.2019. №6329-5000210287 про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи, згідно з якою фактичним місцем проживання/перебування вказано: АДРЕСА_3 ., що свідчить про
повторне підтвердженя Управлінням факту проживання ОСОБА_1 у м.Харків під час видачі йому нової довідки.           
          З огляду на викладене, колегія суддів визнає протиправним розпорядження Управління від 05.09.2019, яким знято ОСОБА_1 з обліку як внутрішньо переміщену особу та скасовано довідку, як таке, що прийнято за відсутності визначених законом підстав.
          Враховуючи встановлення судовим розглядом протиправності рішення відповідача від 05.09.2019, яке стало підставою для прийняття Комісією рішення від 06.09.2019 про припинення всіх соціальних виплат позивачу за ознакою «внутрішньо переміщена особа», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Управління щодо відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги ОСОБА_2 відповідно до заяви від 20.05.2019 та  зобов`язання відповідача призначити щомісячну адресну допомогу ОСОБА_2 з 20.05.2019 у розмірі, що встановлений чинним законодавством.
          Посилання апелянта на те, що позивач при поданні заяв за період з 2016-2019 роки про    продовження адресної допомоги жодного раз не повідомив про факт працевлаштування, а тому подав до Управління недостовірну інформацію, що свідчить про правомірність відмови у наданні такої допомоги, колегія суддів відхиляє та зазначає, що Порядок №505 визначає, що в такій заяві зазначаються місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює, тоді як позивач є пенсіонером, а тому вказані вимоги на нього не поширюються. 
          Доводи Управління про те, що повноваження щодо призначення щомісячної адресної допомоги належать Комісії відповідно до Порядку № 365 колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки механізм надання щомісячної адресної допомоги визначається Порядком № 505, відповідно до приписів абз.2 п.2 якого, грошова допомога надається, зокрема, виконавчими органами міських рад за рішенням комісій питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві та Севастополі держадміністраціями, тобто рішення комісій є проміжним під час вирішення питання про надання щомісячної адресної допомоги. 
          Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується    ст.322 КАС України,    ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення    Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі    Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний    з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6    Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності    надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
          Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.           Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.
          Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст. ст. 311, 315,316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року по справі № 520/14415/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.В. П`янова