Ухвала
Іменем України
28 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 752/23733/19
провадження № 51- 6206 ск 20 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , на ухвалу судді Київського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник     ОСОБА_6 ставить питання про перегляд  ухвали судді апеляційного суду в касаційному порядку у зв`язку з порушеннями норм Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), просить скасувати судове рішення. 
Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 ,  підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України. 
Ухвалою судді Київського  апеляційного суду від 07 грудня 2020 року, на підставі ч.4 ст. 399 КПК, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді. 
Захисник   ОСОБА_6 не погодившись із рішеннями суду першої й апеляційної інстанцій, звернувся із вказаною скаргою, яку просить задовольнити. При цьому зазначає у скарзі про не дотримання  суддею апеляційного суду та слідчим суддею суду першої інстанції положень статей 9, 38, 113, 131, 132, 217, 219, 294 КПК, порушено у провадженні правила підсудності, що ухвала слідчого судді постановлена поза межами процесуальних строків та є судовим рішенням, яке не передбачене законом, що порушено право на апеляційне оскарження.  При цьому посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року (справа №487/7605/19, провадження №51-1901впс20), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа №243/6674/17), в рішенні Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020. Ухвали слідчого судді суду першої інстанції та судді апеляційного суду є незаконними і підлягають скасуванню. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. При цьому, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відсутня у передбаченому переліку ст. 309 КПК. 
Зокрема, частинами 2 і 3 ст.309 КПК передбачено оскарження під час досудового розслідування в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи  бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
При цьому, згідно із положеннями ч.3 ст.392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається із наявних у Суді матеріалів, ухвала слідчого судді стосується безпосередньо задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, застосування якого передбачено загальними положеннями ст. 176 КПК.
Питання про оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані вищезазначеними спеціальними нормами чинного КПК.
З урахуванням наведеного, суддя апеляційного суду розглянувши матеріали за апеляційною скаргою,  обгрунтовано звернув увагу на те, що зазначеними нормами чинного КПК не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді за результатами розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
У силу ч.4 ст.399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суддя апеляційної суду, встановивши, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника   ОСОБА_7 , діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (Рішення у справі "Скорик проти України" від 08 січня 2008 року).
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя і порушенням конституційних прав, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На думку Суду, правові висновки, на які посилається скаржник не можуть враховуватися у даному провадженні,оскільки:
- у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року (справа №487/7605/19, провадження №51-1901впс20), висновок стосується правовідносин щодо визначення територіальної підсудності;
- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа №243/6674/17), висновок стосується правовідносин у справі, у якій ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення позапланової перевірки, прийняття якої не передбачено КПК, тому не має ні дозволу, ні заборони щодо апеляційного оскарження такої ухвали;
- у рішенні від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 Конституційний Суд України дійшов висновку про можливість оскарження в суді рішень і дій (бездіяльності) державних органів, що стосується правовідносин застосування положень ч.3 ст.307 КПК.
У даному провадженні ухвала слідчого судді стосується безпосередньо правовідносин в частині вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, застосування якого передбачено загальними положеннями ст. 176 КПК, однак чинним КПК не передбачено оскарження цього рішення в апеляційному порядку.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , на ухвалу судді Київського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року, відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                       ОСОБА_3