Ухвала
 
05 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 648/3596/19
провадження № 61-12225ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 січня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 травня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання договорів недійсними,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати недійсним укладений 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» і Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» договір купівлі-продажу права вимоги в частинах, якими були відступлені права вимоги до неї за укладеними 15 серпня 2008 року кредитним та іпотечним договорами; визнати недійсним укладений 15 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» і Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» договір купівлі-продажу права вимоги в частинах, якими були відступлені права вимоги до неї за укладеними 15 серпня 2008 року кредитним та іпотечним договорами.
 
Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 16 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 13 травня 2020 року (повний текст якої складено 19 травня 2020 року) апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 січня 2020 року - без змін.
 
13 серпня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 січня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 травня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 січня 2020 року та постанови Херсонського апеляційного суду від 13 травня 2020 року, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків,  а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій вказати передбачену (передбачені) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга. Крім того, заявнику було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306305164994, заявник отримав указану ухвалу 16 вересня 2020 року.
 
На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 28 вересня 2020 року. ОСОБА_1 подав до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 січня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 травня 2020 року, в якій вказав, що підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах. Вимоги ухвали заявником виконано.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 вказав, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень частини третьої статті 47, пункту 3 частини першої статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також частини першої статті 227 Цивільного кодексу України у спірних правовідносинах.
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки викладені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 січня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 травня 2020 року.
 
Витребувати з Білозерського районного суду Херсонської області цивільну справу № 648/3596/19 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання договорів недійсними.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 05 листопада 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	С. О. Карпенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов