ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/9928/19                                        Головуючий суддя І інстанції Чайка І. В.
Провадження № 22-ц/818/4659/20                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про спонукання виконати або припинити певні дії

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2020 року                             м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого судді - Яцини В.Б.
суддів:                 -Бурлака І.В., Котелевець А.В., 
за участю секретаря : Семикрас О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 червня 2020 року, ухвалене в складі головуючого судді Чайка І.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

03 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулась з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.
Позовна заява мотивована тим, що вона є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина фактично проживає разом з нею. Раніше малолітня ОСОБА_2 була зареєстрована разом із батьком ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 . 30.08.2019 року ОСОБА_3 знявся з реєстрації разом з малолітньою донькою. На теперішній час відповідач сам зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , але доньку за цією адресою не зареєстрував. 
Вважає, що оскільки ОСОБА_3 пропустив 30-денний строк , який надається для реєстрації місця проживання, у зв`язку з чим вказані дії будуть підлягати штрафним санкціям, тому просить зобов`язати ОСОБА_3 сплатити штраф за несвоєчасну реєстрацію малолітньої ОСОБА_2 .
Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Вказала, що у судовому рішенні від 30 червня 2020 року зазначено однією з підстав відмову ОСОБА_3 його батьком ОСОБА_4 , власником будинку за пресою АДРЕСА_3 в наданні згоди на реєстрацію малолітньої доньки (його онуки ОСОБА_2 ) на підставі отримання субсидії. Однак цей факт не завадив зареєструвати місце проживання ОСОБА_3 за вказаною адресою. Також підставою зазначено, що у квартирі АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, малолітню доньку ОСОБА_2 не зареєстровано через накладення арешту на зазначену квартиру. Однак станом на 16 жовтня 2019 року арешт на зазначену квартиру накладено не було, отже не було перешкод в реєструванні місця проживання дитини. Арешт на майно ОСОБА_3 накладено 11 листопада 2019 року.
Посилається на вимоги ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов`язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077від 22.11.2012, визначено порядок реєстрації місця проживання і порядок зняття з реєстрації місяця проживання дітей, які не досягли 14 років. Так, п .3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою, при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років, другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Згідно з п.2.3 цього Порядку, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно- довідкового підрозділу територіального органу ДМС надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім`я, по батькові, стать, дата і місце народження).Яким чином має бути здійснено в такому випадку реєстрація місця проживання малолітньої дитини ні Цивільним кодексом України, ні ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, ні Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077від 22.11.2012р., не визначено.
Відзив на скаргу не надійшов. 
       Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності інших учасників судового засідання, належним чином повідомлених про розгляд справи, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно положень ст.ст. 131, 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду відповідає у повній мірі.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що малолітня ОСОБА_2 фактично проживає разом із матір`ю, за адресою : АДРЕСА_5 , що підтверджується актом обстеження умов проживання служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей ХМР від 24.09.2019 року. Відповідач ОСОБА_3 при зверненні з заявою про зняття з реєстрації малолітньої ОСОБА_2 не зобов`язувався здійснити реєстрацію останньої за своїм місцем проживання, тому у суду не має підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_3 зареєструвати малолітню ОСОБА_2 за своїм місцем реєстрації. Також не підлягає задоволенню і вимога позивача, щодо сплати ОСОБА_3 штрафу, за несвоєчасну реєстрацію місця проживання малолітньої доньки, доказів, що ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за несвоєчасну реєстрацію місця проживання доньки суду не надано. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.
Судом встановлено, що  сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого ВРАЦС Великобурлуцького управління юстиції в Харківській області від 23.06.2007 року, актовий запис № 35. 
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 01 від 05.01.2010 року.
Із копії акта обстеження умов проживання, складеного членами комісії Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 24.09.2019 року, вбачається, що малолітня ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_6 (а.с.9).
Як вбачається з копій заяв адресованих до Територіального підрозділу ЦНАП Слобідського району, ОСОБА_3 , Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради , позивач зверталась з проханням вирішити питання щодо реалізації права малолітньої дитини на реєстрацію місця проживання із батьком. 
Згідно довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова, відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 . 
З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що відповідачу на праві приватної власності належить 1-кімнатна квартира АДРЕСА_7 . 
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам виданого державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби Холодногірського та Новобаварського районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області , заборгованість ОСОБА_3 станом на 11.11.2019 року складає 128158,98 грн. З заяви, яка надійшла з Департаменту реєстрації ХМР вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до Департамента реєстрації та цифрового розвитку ХМР, в інтересах себе та малолітньої ОСОБА_2 , та відповідно до якої їх було знято з реєстрації 30.08.2019 року в зв`язку з вибуттям за адресою : АДРЕСА_8 . Позивач надала згоду на зняття доньки з реєстрації. 
У письмовій заяві від 30 червня 2020 року, яка міститься в матеріалах справи на а.с. 88 відповідач надав пояснення, зазначивши, що адреса, яка вказана в заявах про зняття з реєстрації місця проживання його та малолітньої ОСОБА_2 - АДРЕСА_8 , є адресою будинка право власності на який зареєстровано за його батьком ОСОБА_4 . Цей факт підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, яке видано 19.12.1997 року державним нотаріусом (а.с.93-94). На це житло ОСОБА_4 отримує пільги, оскільки в нього мала пенсія.
Як зазначає відповідач, на підставі отримання пільг на житло батько відмовився надати згоду на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_8 .
Оскільки на квартиру АДРЕСА_4 , накладено арешт, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49180714 від 16.10.2019 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.49), у відповідача не має можливості здійснити реєстрацію місця проживання своєї доньки за цією адресою.
Відповідач зазначає, що позивач ОСОБА_1 має на праві приватної власності дві квартири, що підтверджується договором купівлі - продажу від 05.09.2019 року. Одна з яких була продана ним позивачу. Донька мешкає разом з матір`ю в цій квартирі. Тому ОСОБА_3 вважає, що позивач повинна зареєструвати малолітню ОСОБА_2 за своїм місцем реєстрації, в квартирі, що належить їй на праві власності. 
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
За приписами ст. 7 Закону України № 1382-IV від 11.12.2003 «Про пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (надалі Закон № 1382-IV) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Вимогами статей 6, 7 Закону № 1382-IV визначено обов`язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Аналіз зазначених норм закону щодо прав малолітньої дитини, зокрема, на користування житлом та обов`язків батьків забезпечити їй це право в сукупності зі встановленими правилами зняття особи з реєстрації свідчить, що при знятті малолітньої дитини з реєстрації місця проживання згода батьків є обов`язковою.
Згідно ч. 1 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
У відповідності до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
У відповідності до ч. 1-2, 4-5 ст. 19 СК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Також зняття особи з місця її реєстрації відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (надалі Правила), може проводитися на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11 ; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для перебування бездомної особи на обліку/для отримання бездомною особою соціальних послуг у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).
З викладеного слідує, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
П.2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилався на акт обстеження умов проживання, складеного членами комісії Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 24.09.2019 року, з якого вбачається, що малолітня ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_5 
Тому права малолітньої ОСОБА_2 на житло не порушені, оскільки  мати  малолітньої  дитини ОСОБА_1 , згідно вищевказаного акту проживає за адресою : АДРЕСА_6 , і мати також зобов`язана забезпечити право своєї дитини на житло. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини там де вона проживає постійно.
Із заяв про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.70,80) не вбачається, що відповідач ОСОБА_3 при зверненні з заявою про зняття з реєстрації малолітньої ОСОБА_2 зобов`язувався здійснити реєстрацію останньої за своїм місцем проживання, а також матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за несвоєчасну реєстрацію місця проживання доньки, тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позову, і колегія суддів з цим висновком суду погоджується.
Як вбачається з матеріалів справи, ані позивач, ані відповідач не зверталися до суду із позовом щодо вирішення питання про визначення місця проживання ОСОБА_2 , в той час, таке рішення суду було б ефективним способом захисту прав дитини, оскільки стало би підставою для здійснення реєстрації місця проживання дитини тим з батьків, з яким суд визначив би місце проживання дитини.
Отже, доводи апеляційної  скарги стосовно того, що судом першої інстанції  було порушено право  ОСОБА_2   на житло є необґрунтованими та спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами справи, тому вони не можуть заслуговувати на увагу.
Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.
Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381-384, 388, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції 
постановив:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
       Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 червня 2020 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                                        В.Б. Яцина.

Судді                                                                                                      І.В.Бурлака.

А.В.Котелевець.