П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3516/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шевчук О.П.  
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
07 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року  (місце прийняття рішення - м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
03 липня 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Хмельницької області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність прокуратури Хмельницької області щодо не видання наказу чи розпорядження про встановлення ОСОБА_1 надбавки за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці, тобто за роботу в умовах режимних обмежень на підставі наказу №4/6т від 28.01.1997 року за посадою відділу старшого прокурора прокуратури Хмельницької області;
- зобов`язати прокуратуру Хмельницької області встановити ОСОБА_1 надбавку за роботу яка передбачає допуск до державної таємниці тобто за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 20% посадового окладу на підставі наказу №4/6т від 28.01.1997 року про що видати відповідний наказ чи розпорядження;
- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці, тобто за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 20% місячного посадового окладу за посадою старшого прокурора відділу прокуратури Хмельницької області за період роботи з 1997 року по 2001 рік;
- вжити заходів щодо включення позивачу надбавки за секретність як складової до заробітної плати за посадою старшого прокурора відділу прокуратури Хмельницької області у довідку для перерахунку пенсії, яку повторно видати.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року у відкритті провадження в даній справі відмовлено.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, позивач звернувся з апеляційною скаргою до суду, в якій просить скасувати ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Позивач в судове засідання не з`явився,  хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч.1  ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч.2  ст.313 КАС України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, обмежені строки розгляду справи та жоден з учасників справи в судове засідання не з`явився, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1  ст.311 КАС України.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке. 

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.11.2009 року у справі № 2-а-8861/09/2270/1, яка набрала законної сили 06.06.2012 року, відмовлено у задоволенні позову    ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області   про стягнення компенсації за роботу в режимі обмежень.
В 2015 році позивач звертався до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до  прокуратури Хмельницької області про визнання дій  протиправними та зобов`язання вчинити дії.
У вказаному адміністративному позові позивач просив: 
1) визнати протиправними дії прокуратури Хмельницької області про відмову в нарахуванні і виплаті йому надбавки, компенсації за роботу в умовах режимних обмежень; 
2) зобов`язати прокуратуру Хмельницької області нарахувати і виплатити йому  надбавку за роботу пов`язану з допуском та доступом до державної таємниці в розмірі 20% посадового окладу за період 1997-2001 роки з проведенням відповідної індексації заробітної плати з відрахуванням відповідних внесків до фонду соціального страхування; 
3) зобов`язати прокуратуру Хмельницької області включити у довідку про перерахунок пенсії виплати за роботу пов`язану з допуском та доступом до державної таємниці.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції встановив, що суб`єктний склад сторін та предмету спору в адміністративних справах №822/6262/15 та №560/3516/20 є однаковими за змістом та такими, що повністю співпадають.
Тобто, суд дійшов висновку, що станом на день вирішення питання про відкриття провадження у адміністративній справі №560/3516/20 в провадженні адміністративного суду вже є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку  чим наявні підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 1 ст.6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з п. 2 ч. 1  ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Слід зазначити, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.
Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Водночас, не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були аргументовані ним інакше. Крім того, посилання на наявність доказів, відмінних від тих, які були подані при первинному зверненні, не свідчать про зміну підстав звернення до суду з позовом.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що кожна особа наділена правом на звернення до суду, якщо вважає, що суб`єкт владних повноважень своїми рішеннями, діями або бездіяльністю допустив порушення своїх прав. При цьому, таке право не є абсолютним. Так, у випадку встановлення судом наявності у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суддя має правові підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

З матеріалів справи встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.11.2009 року по справі № 2-а-8861/09/2270/1, яка набрала законної сили 06.06.2012 року, відмовлено у задоволенні позову  ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області  про стягнення компенсації за роботу в режимі обмежень.
В 2015 році позивач звертався до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до  прокуратури Хмельницької області про визнання дій  протиправними та зобов`язання вчинити дії.
У вказаному адміністративному позові позивач просив: 
1) визнати протиправними дії прокуратури Хмельницької області про відмову в нарахуванні і виплаті йому надбавки, компенсації за роботу в умовах режимних обмежень; 
2) зобов`язати прокуратуру Хмельницької області нарахувати і виплатити йому  надбавку за роботу пов`язану з допуском та доступом до державної таємниці в розмірі 20% посадового окладу за період 1997-2001 роки з проведенням відповідної індексації заробітної плати з відрахуванням відповідних внесків до фонду соціального страхування; 
3) зобов`язати прокуратуру Хмельницької області включити у довідку про перерахунок пенсії виплати за роботу пов`язану з допуском та доступом до державної таємниці.
Згідно ухвали Вінницького апеляційним адміністративним судом від 28.01.2016 у справі №822/6262/15 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року - без змін.
Отже, вказана ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.12.2015 у справі №822/6262/15 набрала законної сили 28.01.2016.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги, заявлені позивачем у справі 560/3516/20 аналогічні позовним вимогам у справі 822/6262/15, а оскільки ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.12.2015 набрала законної сили за результатами перегляду в суді апеляційної інстанції, наявні підстави для відмови у відкритті провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вважає, що позивач в адміністративній справі № 822/6262/15 вже звертався до суду з аналогічними вимогами до того ж самого відповідача. При цьому, хоча позовні вимоги у справі 822/6262/15 та 560/3516/20 сформовані по різному, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що за змістом заявлені вимоги є однаковими.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали вірно встанови фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстави для його скасування відсутні.

Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
     
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.