УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху
09 листопада 2020 року 
м.Київ
справа №460/1145/19
провадження №К/9901/27139/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Желєзного І.В,
перевіривши касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі №460/1145/19 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправною та скасування постанови
у с т а н о в и в:
У травні 2019 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» (замінене у процесі розгляду справи в суді першої інстанції на Акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз») звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, просило визнати протиправною та скасувати постанову від 09.04.2019 №543 «Про накладення штрафу на ПАТ «РІВНЕГАЗ» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання».
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 у справі №460/1145/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2020, позов задоволено повністю. 
Відповідач з вказаними судовими рішеннями не погодився, тому звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вказані рішення і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення її без руху.
Згідно з ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами п. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга не відповідає вимогам, встановленим п. 4 ч.2 ст. 330 КАС України, оскільки заявник у касаційній скарзі посилається на підстави касаційного оскарження судових рішень, визначені у п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України (відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах) та посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права.
Проте колегія суддів констатує, що існує практика Верховного Суду як щодо питання наявності/відсутності у позивача обов`язку при комерційному обліку газу, в тому числі, здійснювати приведення газу до стандартних умов та розрахунок спожитого обсягу енергії природного газу, про який повідомляється споживача в платіжному документі, так і щодо питання процедурних порушень, які мають місце при притягненні відповідачем позивача до відповідальності (відсутність розпорядження про усунення порушень, порушення строків притягнення до відповідальності тощо).
Беручи до уваги викладене, скаржник має уточнити підстави для касаційного оскарження судових рішень відповідно до приписів ч. 4 ст. 328 КАС України. При цьому, якщо скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій прийняли рішення без врахування тих чи інших висновків Верховного Суду, то в касаційній скарзі треба зазначити постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Відповідно до ч. 4 ст. 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Позивачем не додано до касаційної скарги доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.
Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З оскаржуваних судових рішень вбачається, що позов подано у 2019 році, позивачем заявлено вимогу майнового характеру про скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 850000 грн.
Згідно з пп. 2 п. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позову майнового характеру юридичною особою стягується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 3 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду сплачується 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання цієї касаційної скарги, складає 25500 грн. (200% х12750 грн.).
З огляду на викладене, заявнику необхідно надати документ про сплату судового збору в розмірі 25500 грн.
Реквізити для сплати судового збору:
Отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007
Код класифікації доходів бюджету: 22030102
Найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055)
Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Верховний Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.
Беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано без дотримання вимог, встановлених КАС України, таку треба залишити без руху на підставі ст. 332 КАС України та надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків, а саме - надати суду платіжний документ, який підтверджує сплату судового збору в розмірі 25500 грн., уточнити підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до положень ч. 4 ст.328 КАС України.
Керуючись приписами ст.ст. 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі №460/1145/19 залишити без руху.
2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний