ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/12080/19	

головуючий суддя І інстанції –Лозицька І.О.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
                    розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Державної фіксальної служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року в адміністративній справі № 160/12080/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіксальної служби України про стягнення грошового забезпечення,-
 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіксальної служби України, в якому просив:
- визнати бездіяльність ДФС України та ГУ ДФС у Дніпропетровській області (а в разі закінчення реорганізації - правонаступника ГУ ДПС у Дніпропетровській області) протиправною щодо несвоєчасного поновлення на посаді та не виплати ОСОБА_1 , старшому оперуповноваженому з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, грошового забезпечення за час затримки виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі 160/2904/19, в результаті чого утворився вимушений прогул, за період з 04.07.2019 року по 24.09.2019 року, включно в сумі 26 125, 52 грн., з одночасною компенсацією суми податку на доходи фізичних осіб 4 702, 59 грн. та невиплати суми 6486, 33 грн., що підлягала одночасній компенсації податку на доходи фізичних осіб під час виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначеного у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі 160/2904/19;
- стягнути з ГУ ДФС у Дніпропетровській області, (а в разі закінчення реорганізації - правонаступника ГУ ДПС у Дніпропетровській області) на користь ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, грошове забезпечення за час затримки виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі 160/2904/19, в результаті чого утворився вимушений прогул, за період з 04.07.2019 року по 24.09.2019 року, включно в сумі 26 125, 52 грн., з одночасною компенсацією суми податку на доходи фізичних осіб 4 702, 59 грн. та суму 6486, 33 грн., що підлягала одночасній компенсації податку на доходи фізичних осіб під час виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначеного у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі 160/2904/19.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ДФС України та ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо несвоєчасного поновлення на посаді та не виплати ОСОБА_1 , старшому оперуповноваженому з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, грошового забезпечення за час затримки виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі 160/2904/19, в результаті чого утворився вимушений прогул, за період з 04.07.2019 року по 24.09.2019 року, включно в сумі 26 125, 52 грн., з одночасною компенсацією суми податку на доходи фізичних осіб 4 702, 59 грн. та невиплати суми 6486, 33 грн., що підлягала одночасній компенсації податку на доходи фізичних осіб під час виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначеного у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі 160/2904/19.
Стягнуто з ГУ ДФС у Дніпропетровській області, на користь ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, грошове забезпечення за час затримки виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі 160/2904/19, в результаті чого утворився вимушений прогул, за період з 04.07.2019 року по 24.09.2019 року включно в сумі 26 125, 52 грн., з одночасною компенсацією суми податку на доходи фізичних осіб 4 702, 59 грн та суму 6486, 33 грн., що підлягала одночасній компенсації податку на доходи фізичних осіб під час виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначеного у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі № 160/2904/19.
Рішення в частині стягнення заробітної плати за місяць в сумі 9234.00 грн. допущено до негайного виконання.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна фіскальна служба України, звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що підрозділ податкової міліції, в якому працював позивач до свого звільнення, не існував на момент поновлення позивача судовим рішенням, а тому останній не міг виконувати свої трудові обов`язки та його робочий час не обліковувався через відсутність наказу про його призначення.
ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає  частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі №160/2904/19 визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови Державної фіскальної служби України Власова О.С. від 04.03.2019 року № 56-ос про звільнення з 04.03.2019 року майора податкової міліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом "г" (через скорочення штатів) при відсутності можливості подальшого використання на службі, пункту 64 Положення.
Поновлено майора податкової міліції ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з 05.03.2019 року.
Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1  середній заробіток час вимушеного прогулу з 05.03.2019 року по 03.07.2019 року, включно у розмірі 36035,20 грн. (тридцять шість тисяч тридцять п`ять гривень двадцять копійок). Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суми заробітної плати за місяць в розмірі 9234 грн.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 року у справі № 160/2904/19 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у справі №160/2904/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без змін.
Наказом в. о. голови Державної фіскальної служби України від 25.09.2019 року № 1537-о «Про виконання рішення суду» скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 04.03.2019 року № 56-ос «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено майора податкової міліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на службі на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з 05.03.2019 року.
05.11.2019 року позивачем було подано заяву до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідно до якої позивач зазначив, що останнього фактично поновлено на службі та на посаді наказом ДФС України від 25.09.2019 року № 1537-о з 05.03.2019 року. Таким чином, з 04.07.2019 року нарахування грошового забезпечення здійснюється самостійно відповідним підрозділом ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Позивач просив здійснити виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.03.2019 року по 25.09.2019 року, відповідно до рішення суду та вищевказаного наказу ДФС України.
Листом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 28.11.2019 року № 102407/10/04-36-05-02-23 позивача повідомлено, що згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі № 160/2904/19, в частині його негайного виконання щодо стягнення з ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача середнього заробітку, у липні 2019 року позивачеві була виплачена сума заробітної плати за місяць у розмірі 9234,00 грн.
Зазначеним листом також повідомлено, що оскільки рішення суду частково виконано в тій частині, що допущено до негайного виконання, у т.ч. сплачені кошти заробітної плати за місяць, ГУ ДФС у Дніпропетровській області видало наказ від 19.11.2019 року № 95-ф «Про виконання рішення суду», згідно якого позивачеві виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.03.2019 року по 03.07.2019 року, включно у розмірі 26801,20 грн., за вирахуванням із загальної суми за вимушений прогул 36035,20 грн. суми сплаченої раніше заробітної плати за один місяць у розмірі 9234,00 грн.
Наказом ДФС України від 25.09.2019 року № 1537-о поновлено майора податкової міліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з 05.03.2019 року, що оголошено наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 26.09.2019 року № 1131-о.
Повідомлено, що відповідно до зазначених наказів та наданих табелів обліку робочого часу позивачеві нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення по зазначеній посаді з 26 вересня 2019 року по день звільнення 20 листопада 2019 року. Інших зобов`язань щодо сплати позивачеві грошового забезпечення до ГУ ДФС у Дніпропетровській області не надходило.
Не погодившись з наведеними доводами відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виплата позивачеві грошового забезпечення за час вимушеного прогулу має здійснюватися з одночасною компенсацією суми податку на доходи фізичних осіб.
Суд апеляційної інстанції частково погоджується з зазначеними висновками, з огляду на наступні обставини.
За приписами ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.
У разі наявності підстав для поновлення на роботі працівника, який був звільнений у зв`язку із здійсненим ним або його близькою особою повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, та за його відмови від такого поновлення орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату йому грошової компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку, а у випадку неможливості поновлення - у розмірі дворічного середнього заробітку.
У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
При винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Отже, поновлення позивача на посаді мало формальний характер, оскільки останній не міг виконувати свої посадові обов`язки з вини роботодавця та відповідно не отримував грошове забезпечення.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що виходячи зі змісту ст. 236 Кодексу законів про працю України, працівник має право вимагати виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу до дня, коли він фактично приступить до роботи.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 18.06.2018 року по справі № 815/2102/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як свідчать встановлені обставини справи, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року по справі № 160/2904/19 наказом ДФС України від 25.09.2019 року № 1537-о «Про виконання рішення суду» скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 04.03.2019 року № 56-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача було поновлено на службі на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з 05.03.2019 року.
Зі змісту наведеного судового рішення вбачається, що останнє допущено до негайного виконання в частині поновлення на посаді та стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суми заробітної плати за місяць в розмірі 9234 грн.
Між тим, з матеріалів справи вбачається, що наказ на виконання зазначеного рішення суду ДФС України було видано лише 25.09.2019 року. 
Отже, з огляду на наведені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення суду від 03.07.2019 року по справі № 160/2904/19 залишалось невиконаним з 04.07.2019 року по 24.09.2019 року, в результаті чого даний період часу залишився неоплаченим з вини роботодавця, а тому позивач має право на отримання компенсації, передбаченої ст. 236 КЗпП України, розмір якої становить 26 125, 52 грн.
Що стосується правомірності стягнення компенсації суми податку на доходи фізичних осіб, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
  Приписами статті 168 Податкового кодексу України врегульовано порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб.
Згідно п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших   виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначаються Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку здоходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 (далі – Порядок № 44).
Відповідно до п. 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
За приписами п. 3-6 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З наведених приписів законодавства випливає, що механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній  в постанові від 22.06.2018 року по справі № 812/1048/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як свідчать встановлені обставини справи, при здійсненні позивачу виплати грошового забезпечення з боку ГУ ДФС у Дніпропетровській області за час вимушеного прогулу за період визначений судом у справі № 160/2904/19, в загальній сумі 36035,20 грн., позивачу як особі начальницького складу податкової міліції, не було компенсовано податок на доходи фізичних осіб.
Відтак, з огляду на вказані правові приписи, належна позивачу сума компенсації податку на доходи фізичних осіб за час вимушеного прогулу позивача у період з 05.03.2019 року по 03.07.2019 року, який утворився внаслідок винесення протиправного наказу, що встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі №160/2904/19, становить 6486,33 грн. (36 035,20 * 18%).
Що стосується правомірності стягнення компенсації суми податку на доходи фізичних осіб за час затримки виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі 160/2904/19 в сумі 4702.59 грн., в результаті чого утворився вимушений прогул, за період з 04.07.2019 року по 24.09.2019 року включно в сумі 26 125, 52 грн., то колегія суддів апеляційного суду зауважує, що відповідно до п. 4 Порядку № 44, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Відтак, оскільки грошове забезпечення за час затримки виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі 160/2904/19, в результаті чого утворився вимушений прогул, за період з 04.07.2019 року по 24.09.2019 року, включно в сумі 26 125, 52 грн. станом на час розгляду справи судом, відповідачем сплачено не було, то відповідно стягнення компенсації суми податку на доходи фізичних осіб, розрахованої з наведеної суми є передчасним. 
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необґрунтованості визнання протиправною бездіяльність  ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо не виплати ОСОБА_1 компенсації суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 4 702, 59 грн. і стягнення наведеної суми з ГУ ДФС у Дніпропетровській області та необхідності скасування рішення суду першої інстанції в наведеній частині з відмовою в задоволенні останніх. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст.  315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року в адміністративній справі №160/12080/19 – скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо несвоєчасної виплати ОСОБА_1  компенсації суми податку на доходи фізичних осіб  в розмірі 4 702, 59 грн. та стягнення з ГУ ДФС у Дніпропетровській області компенсації суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 4 702, 59 грн. та в задоволенні вказаної частини позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року в адміністративній справі №160/12080/19 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених  п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко