УХВАЛА

24 грудня 2020 року 
м. Київ
Справа №  908/768/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БУСКІНГ" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2020 (головуючий суддя Мороз В.Ф., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.) та рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2020 (суддя Зінченко Н.Г.)  у справі № 908/768/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУСКІНГ"
до Бердянської міської ради Запорізької області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 
про визнання недійсним договору оренди землі та припинення права оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:
23.11.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "БУСКІНГ" надіслало безпосередньо на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2020 та рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2020  у справі № 908/768/20. 
В тексті касаційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що скаржник отримав поштою копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - 02.11.2020, у зв`язку з чим має право протягом двадцяти днів на поновлення строку на касаційне оскарження посилаючись на приписи частини другої статті 288 Господарського процесуального кодексу України. 
На підтвердження вказаних доводів, скаржник до матеріалів касаційної скарги додав виписку з сайту Укрпошта щодо відстеження поштових пересилань та копію конверту з трек - кодом, в якому надійшла оскаржена постанова на адресу товариства - 02.11.2020. 
Згідно з частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Приписами частини 2 статті 288 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Оскільки скаржник отримав засобами поштового зв`язку оскаржувану постанову -02.11.2020, то за приписами частини 4 статті 116 та частини 2 статті 288 Господарського процесуального кодексу України, останній за яким скаржник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження припадає на 23.11.2020.
З огляду на зазначене та виходячи з положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права скаржника на доступ до суду та пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України про забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, колегія суддів визнала наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження поважними.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, cуд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:  
пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах; 
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення; 

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. 
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу.
У касаційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "БУСКІНГ" викладено обставини справи № 908/768/20, обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржених судових рішень.
Водночас підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав), у касаційній скарзі чітко не зазначено, що порушує правило, встановлене пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на таке.
Скаржник зазначає, що судом першої та апеляційної інстанції було застосовано норми матеріального права (ст. 14 та 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі - 10.12.2014) та додатку постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Типового договору оренди землі" від 03.03.2004 № 220) без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/1759/17 та від 16.10.2019 у справі № 662/1489/15-ц, а також без врахування позиції Вищого Господарського Суду України, викладеній в постанові від 24.11.2016 у справі № 909/1100/15, та не було визнано оспорюваний договір оренди землі недійсним, що призвело до ухвалення незаконних рішень суду. 
Проте, посилаючись на постанови Верховного Суду, які, на думку скаржника, не враховано судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних судових рішень, в касаційній скарзі в цій частині не визначено відповідну підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.
Також, скаржник зазначає, що відсутня правова позиція Верховного Суду щодо застосування норм права щодо даних правовідносин, що є самостійною підставою для відкриття касаційного провадження.
Однак, скаржником в цій частині також не зазначено відповідної підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, а також не зазначено щодо застосування якої саме норми права відсутній правовий висновок Верховного Суду, із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.
До того ж, слід зауважити, що касаційне оскарження одночасно на підставі пункту 1 та пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України щодо застосування одних і тих же норм права є взаємовиключним. 
При цьому, цитування скаржником у касаційній скарзі приписів всіх пунктів 1, 2, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України без зазначення конкретної підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, та без визначення передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстав (підстави) не є належним виконанням приписів пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України.
Системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
З урахуванням змін до Господарського процесуального кодексу України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі чітко визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює відкриття касаційного провадження за такою касаційною скаргою.
Таким чином, скаржнику слід виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та усунути наведені вище недоліки касаційної скарги у спосіб, визначений судом, а саме протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду касаційну скаргу в новій редакції.
При цьому, касаційну скаргу в новій редакції слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії касаційної скарги в новій редакції іншим учасникам справи.
Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Підсумовуючи вище викладене, cуд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути зазначені недоліки касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції:
1)  касаційну скаргу в новій редакції з урахуванням вищенаведених недоліків;
2) докази надіслання копії касаційної скарги в новій редакції з додатками іншим учасникам справи.
Керуючись статтями 119, 174, 234, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:
1. Поновити Товариству з додатковою відповідальністю "БУСКІНГ" строк на касаційне оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2020 та рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2020 у справі  № 908/768/20.
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БУСКІНГ" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2020 та рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2020 у справі                           № 908/768/20  залишити без руху.
3. Надати скаржнику строк, тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги.
4. Довести до відома скаржника, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.
5. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                               Суховий В.Г.
Судді                                                                                                         Берднік І.С.
                                                                                                          Міщенко І.С.