Постанова
Іменем України
 
19 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 713/2-274/2010
провадження № 61-3796св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», 
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_5 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2010 року 
у складі судді Волощук О. Я. та постанову Закарпатського апеляційного суду 
від 16 січня 2020 року у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Собослоя Г. Г., 
Куштана Б. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2009 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом 
до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості 
за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Позов мотивовано тим, що 16 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк») 
в особі начальника відділення № 7 м. Хуст Ужгородської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 204/08. Відповідачу надано кредит в сумі 50 000,00 дол. США на умовах, що передбачені кредитним договором, однією з яких є сплата за користування кредитом відсоткової ставки у розмірі 14,4 % річних. 
 
16 вересня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 укладено договір іпотеки з майновим поручителем ОСОБА_6 квартири 
за АДРЕСА_1, загальною площею 89,56 кв. м, житловою – 60,2 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_6 . 
 
З метою забезпечення виконання зобов`язань укладено договір поруки 
з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
 
ОСОБА_1 ухиляється від сплати відсотків за користування кредитом, а також від щомісячного погашення кредитного боргу, незважаючи на неодноразові повідомлення з боку позивача. Станом на 10 березня 2009 року заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за кредитним договором становить 
50 597,24 дол. США та 2 405,94 грн в тому числі - 1 788,00 дол. США - простроченого кредиту, 47 020,00 дол. США - залишку кредиту, 1789,24 дол. США - нарахованих та несплачених відсотків, 804,50 грн - пені за порушення строків повернення кредитних коштів, 793,95 грн - пені за порушення строків повернення процентів, 492,26 грн - пені за невиконання договору поруки відповідачем ОСОБА_4 , 492,26 грн - пені за невиконання договору поруки 
з відповідачем ОСОБА_5 .
 
З врахуванням збільшених позовних вимог, просив:
 
стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно заборгованість 
за кредитним договором № 204/08 в сумі - 54 179,07 дол. США та 11 712,27 грн 
в тому числі - 5 364,00 дол. США - простроченого кредиту, 43 444,00 дол. США - залишку кредиту, 5 371,07 дол. США - нарахованих та несплачених відсотків, 
6 518,40 грн - пені за порушення строків повернення кредитних коштів, 
5193,87 грн - пені за порушення строків повернення процентів, стягнути 
з відповідача ОСОБА_4 6 805,10 грн - пені за невиконання договору поруки, стягнути з відповідача ОСОБА_5 6 805,10 грн - пені за невиконання договору поруки.
 
У рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 204/08 від 16 вересня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 204/08-01, квартиру за АДРЕСА_1 загальною площею 89,56 кв. м, житловою – 60,2 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, кухні площею - 6,74 кв. м, ванної кімнати площею - 3,51 кв. м, коридору площею - 4,23 кв. м, комори площею - 2,81 кв. м, веранди площею - 12,07 кв. м, яка на праві власності належить відповідачу ОСОБА_6 .
 
Реалізацію предмета іпотеки провести шляхом продажу на публічних торгах 
у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», початковою ціною в розмірі 90 % від вартості предмету іпотеки, визначеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 18 травня 
2010 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , 
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 54 179,07 дол. США 
та 11 712,27 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем доведено наявність заборгованості у відповідача за кредитним договором, а тому наявні підстави передбачені статтями 1048, 1049, 1052 ЦК України для стягнення заборгованості. Відмовляючи у задоволенні позову у частині звернення стягнення на предмет іпотеки суд дійшов висновку, що такі вимоги є передчасними.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_5 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, з посилання на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, вона вказує на те, що ухвалюючи рішення в справі, суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності, не маючи доказів про належне повідомлення про час та місце розгляду справи. Інших доводів апеляційна скарга не містить.
 
Іншими учасниками справи рішення суду не оскаржено.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2020 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення судового збору змінено, стягнуто на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 по 576,67 грн з кожного. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 у порушення статті 
44 ЦПК України, зловживаючи своїми процесуальними правами, не повідомила суд першої інстанції про зміну реєстрації чи проживання, хоч їй було відомо про наявність заборгованості за кредитним договором та наявність щодо неї цивільної справи в суді.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 713/2-274/2010, витребувано її з Хустського районного суду Закарпатської області.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У лютому 2020 року ОСОБА_5 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, 
у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову відносно ОСОБА_5 .
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу без належного її повідомлення, а підписи про отримання повістки про явку в судове засідання не відповідає автентичному підпису ОСОБА_5 . Крім того, адвокат на власний розсуд визначає пріоритетність різних процедур, призначених 
на один час.
 
Судові рішення ухвалено без застосування висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі 
№ 202/4494/16-ц, постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 924/196/19, від 30 січня 2020 року у справі № 904/1093/19, від 20 січня 
2020 року у справі № 902/803/17. Крім того, як на підставу відкриття касаційного провадження заявник посилається на пункт 3 частини першої статті 411 ЦПК України.
 
Доводи інших учасників справи
 
У вересні 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Верховного Суду відзив 
на касаційну скаргу, у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Указувало, що судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що згідно копії паспорту ОСОБА_5 така зареєстрована 
за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 була повідомлена про розгляд справи в судове засідання призначене на 30 жовтня 2009 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 
(а. с. 83 т. 1).
 
У наступні судові засідання, в тому числі і судове засідання призначене 
на 18 травня 2010 року ОСОБА_5 була повідомлена через оголошення у пресі (а. с. 91, 100, 101 т. 1).
 
Крім того, ОСОБА_5 було направлено вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором, яку вона отримала 27 січня 2009 року (а. с. 34, 35 т. 1).
 
Про зміну реєстрації чи проживання, ОСОБА_5 в суді першої інстанції 
не повідомляла.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої, другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства 
є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами 
за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
 
Згідно з частиною першою статті 158 ЦПК України 2004 року розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.
 
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно 
до статей 74 - 76 ЦПК України 2004 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 74 ЦПК України 2004 року судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язково.
 
Згідно з частинами четвертою, п`ятою, дев`ятою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі 
в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно. Судова повістка разом 
із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом 
із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, 
а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, 
що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. 
З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
 
З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
 
Аналіз матеріалів справи свідчить, що в матеріалах справи наявні відомості про належне повідомлення  ОСОБА_5 про час і місце судового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до рекомендованого повідомлення про призначення судового засідання на 30 жовтня 2009 року (а. с. 83 т. 1). Про наступні судові засідання, в тому числі і судове засідання призначене на 18 травня 2010 року ОСОБА_5 була повідомлена через оголошення у пресі (а. с. 91, 100, 101 т. 1).
 
Щодо порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції слід зазначити наступне.
 
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час 
і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
 
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що був призначений на 28 лютого 2019 року, в подальшому був відкладений 
на 18 квітня 2019 року. 18 квітня 2019 року представник ОСОБА_5 - 
ОСОБА_7 подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку 
із зайнятістю по іншій справі. У подальшому справу відкладено на 04 липня 
2019 року, 19 вересня 2019 року, 26 листопада 2019 року та на 16 січня 2020 року. 
 
19 вересня 2019 року представником ОСОБА_5 - ОСОБА_7 повторно подано клопотання про відкладення судових розглядів справи у зв`язку 
із зайнятістю по іншій справі. 15 січня 2020 року представником ОСОБА_5 - ОСОБА_7 втретє подано клопотання про відкладення судового розгляду справи.
 
Про судове засідання, призначене на 16 січня 2020 року представник 
ОСОБА_5 - ОСОБА_7 належним чином повідомлено, про що свідчить підпис на розписці про дату, час та місце судового засідання (а. с. 118, т. 2).
 
Суд касаційної інстанції, вирішуючи питання можливості розгляду справи 
у відсутності відповідача, дійшов висновку, що він був належним чином повідомлений про кожне судове засідання, у судове засідання не з`явився і явку представника не забезпечив, доказів та пояснень на спростування апеляційної скарги, маючи таку можливість, не надав, що дало суду підстави для висновку про належне забезпечення прав відповідача, передбачених законом.
 
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних 
у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного 
і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність 
у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору 
у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу 
у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого 
за відсутності представника сторони спору.
 
Виходячи з доводів клопотань про відкладення розгляду справи, поданого представника відповідача до суду апеляційної інстанції причиною неявки до суду апеляційної інстанції представника відповідача є надання переваги участі 
у розгляді іншої справи.
 
Отже, оскільки поважність причин неявки представника відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, відповідач міг, проте не реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в запереченні на апеляційну скаргу та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), розгляд апеляційним судом справи у відсутності відповідача 
та його представника не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне 
по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 410 ЦПК України).
 
Судами попередніх інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи та вирішена справа із застосуванням норм матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, 
що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку 
з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_5 залишити без задоволення.
 
Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 травня 
2010 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
В. М. Коротун
 
М. Є. Червинська