ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1985/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/1391/20 Категорія: 304090000 	Морозов В. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Храпко В. Д. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       24 грудня 2020 року                                                                                        м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д., 
Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 жовтня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Морозова В.В., по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
                                        в с т а н о в и в :

У липні 2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування позовних вимог вказувало, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву №б/н від 11травня 2010 року.
Підписанням Анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона повністю поінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які їй були надані для ознайомлення в письмовій формі.
11 травня 2010 відповідач також підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердила, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена.
Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок.
У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4 200,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.
Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуваннм внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31 березня 2020 року має заборгованість 303 026,68 грн., яка складається: 3 852,17 грн. – заборгованість за тілом кредита, 298 174,51 грн. – заборгованість за відсотками; 1000 грн. – нарахована пеня; 0,00 – нараховано комісії.
Посилаючись на на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку суму заборгованості за кредитом АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 11 травня 2010 року у розмірі 139 777,73 грн. (3 852,17 грн. – заборгованість за кредитом та 135 925,56 грн. – заборгованість відсотками за користування кредитом) станом на 31 березня 2020 року та судові витрати у розмірі 2 102 грн.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по договору б/н про надання банківських послуг від 11 травня 2010 року в розмірі 3 852, 17 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі, що складаються із судового збору в сумі 2 102 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто 3 852,17 грн.
Стосовно відмови у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками суд першої інстанції виходив з того, що без надних підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, вважаючи, що воно прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права, просить рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2020 року у частині відмови у задоволенні позову та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що відповідач підписанням Анкети-заяви підтвердив свою згоду про укладення договору. Підписанням угоди позичальник приєднався до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що разом становить самостійний кредитний договір, укладений в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання позичальника до запропонованого кредитором договору.
Крім того, зазначає, що відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» в якій визначена базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, розмір комісії на зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, тощо. 
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.
Судом встановлено, що 11 травня 2010 року між сторонами було підписано договір б/н та відкрито картковий рахунок з встановленим кредитним лімітом в сумі 300,00 грн. Згідно довідки позивача вказаний кредитний ліміт неодноразово збільшувався, останній раз 21 грудня 2011 року до 3 980,00 грн.
У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які затверджені наказом від 06.03.2010 року № СП -2010-256.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 березня 2020 року складає 139 777,73 грн., що складається з: 3 852,17 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 135 925,56 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви банк додав довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду, підписану Старовою С.Ф.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
       У Анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_1 , від 11 травня 2010 року процентна ставка не визначена.
       Проте за змістом довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, вбачається що базова процентна ставка в місяць становить 3,0%, тобто 36,00% річних, процентна ставка на місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 4,5%, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості:  ПЕНЯ =пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/ 30, - нараховується за кожен день прострочення кредиту, а пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць, - нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні простроченої заборгованості на суму від 50 гривень та більше; штраф за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів - 500 гривень + 5 %  від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії.       
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
 Виходячи з довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, базова процентна ставка в місяць становить 3,0%, тобто 36,00% річних. Процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування становить 4,5 %.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що починаючи з 01 квітня 2015 року банком було збільшено розмір процентної ставки до 43,2%, при цьому відповідачем не було перевищеня ліміту кредитування.
Оскільки розмір процентної ставки за користування грошовими коштами між сторонами був узгоджений, дії банку щодо нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом по підвищеній процентній ставці виходять за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами.
Оскільки банк погодив із позичальником процентну ставку в розмірі 3% щомісячно, що складає 36% на рік, апеляційний суд вважає за доцільне перерахувати нараховані банком проценти з 11 травня 2010 року по 31 березня 2020 року за процентною ставкою 36% річних.
Згідно з наданим банком розрахунком кількість днів прострочення сплати заборгованості за кредитним договором за вказаний період становить 1826 днів.
Заборгованість за тілом кредиту станом на 01 січня 2013 року (день підвищення процентної ставки) становила 112,58 грн.
Таким чином розмір заборгованості за відсотками за період з 11 травня 2010 року по 31 березня 2020 року включно, які просить стягнути позивач, складає 20 557,11 грн.
 Загальна сума заборгованості відповідача по відсоткам складає 20 557,11 грн.+1 721,70 грн. = 22 278,81 грн.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками.
За таких обставин рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2020 року підлягає скасуванню в цій частині.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог зі   ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню 837,12 грн. судового збору.
       Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариств Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2020 року у справі в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом задоволити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 22 278,81 грн.
Стягнути зі ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 837,12 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В решті рішення суду  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Судді