Номер провадження: 22-ц/813/2722/20 
Номер справи місцевого суду: 522/14913/18
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С., 
суддів Гірняк Л.А., Сегеди С.М., 
з участю секретаря Воронової Є.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2019 року, у складі судді Поліщук І.О.,
в с т а н о в и в:
У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., за участю третьої особи – приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С., ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 
У обґрунтування свого позову ОСОБА_2 , зазначав, що 14 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір кредиту, згідно з умовами якого відповідачем було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 18 000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних. Згідно п.1.3. Договору в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір іпотеки, згідно з яким позивач передав в іпотеку нежиле підвальне приміщення, загальною площею 26,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить позивачу на праві приватної власності. Позивач зазначав, що 20 липня 2018 року на його адресу був спрямований лист приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С., який містив вихідні дані та висновки щодо оцінки іпотечного майна, яка станом на 04.07.2018 року становила 273197, 00 гривень. В серпні 2018 року ним було подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП 565070928, в рамках якого за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки необхідно задовольнити вимоги стягувача у розмірі 22174, 95 доларів США та отримано копію виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. Ознайомившись зі змістом вимог виконавчого напису позивач вважає, що є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом.
Тому, на підставі вищевикладеного, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., 21 березня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за №4519 про звернення стягнення на нежитлове приміщення, загальною площею 26,5 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсобанк» у розмірі 22174 долари США 95 центів.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та винести постанову, якою задовольнити позовні вимоги  ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що ані позивач, ані його представник не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Також судом належним чином не перевірено, чи була заборгованість безспірною, оскільки на момент видачі виконавчого напису нотаріусом, строк виконання основного зобов`язання минув, незрозумілим залишилося, яким чином були нараховані прострочена заборгованість по нарахованим процентам строком по 01 грудня 2017 року, більш того сума заборгованості не підтверджена доказами та розрахунками, а також те, що жодних документів, протягом дії зобов`язання згідно договору іпотеки від 14 серпня 2007 року, позивач не отримував. Також апелянт зазначає, що виконавчий напис не містить відомостей стосовно суми державного мита.
Відзиву до суду не надходило.
В судове засідання призначене на 21 жовтня 2020 року ОСОБА_2 та його представник, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., ОСОБА_3 не з`явилися про розгляд справи були сповіщені належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 1-12 т. 2).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення Борщенко К.Ю., представника АТ «Альфа-Банк»,перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню, з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Однак, зазначеним вимогам рішення суду не відповідає, з огляду на наступне.
Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 14 серпня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено договір кредиту № 2007/40-27/036, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 18 000 доларів США зі сплатою 13,5 відсотків річних строком до 13 серпня 2017 року.
03 липня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 2007/40-27/036 від 14.08.2007 року, відповідно до якої у зв`язку зі зміною умов кредитування Сторони дійшли взаємної згоди та внесли зміни до Договору.
25 березня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та громадянкою ОСОБА_3 укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту № 2007/40-27/036 від 14.08.2007 року, відповідно до якої у зв`язку зі зміною прізвища, паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків Позичальника, Сторони дійшли згоди внести зміни до Преамбули та реквізитів сторін Договору.
25 березня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» «Кредитор» та громадянкою ОСОБА_5 укладено Договір про внесення змін № 3 до Договору кредиту № 2007/40-27/036 від 14.08.2007 року.
Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання Договору кредиту № 2007/40-27/036 від 14.08.2007 року, 14.08.2007 року між Акціонерно – комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 ,укладено договір іпотеки, згідно з яким Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язання Позичальником основного зобов`язання,наступне нерухоме майно: нежиле підвальне приміщення загальною площею 26,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності.
У січні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» направило ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вимогу про усунення порушень, вимогу про добровільне виселення.
У березні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. із заявою, в якій просило вчинити виконавчий напис на іпотечному договорі від 14 серпня 2007 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2007/40-27/036 від 14 серпня 2007 року в розмірі 22174,95 дол. США з яких: прострочена заборгованість – 11479,79 дол. США; прострочена заборгованість по нарахованим процентам – 10695,16 дол. США за період з 01 травня 2015 року по 01 грудня 2017 року.
Для вчинення виконавчого напису, АТ «Укрсоцбанк» надано наступні документи: іпотечний договір 14 серпня 2007 року; договір про внесення змін до договору іпотеки від 03 липня 2009 року; договір про внесення змін до договору іпотеки від 25 березня 2014 року; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання № 2007/40-27/036 від 14 серпня 2007 року з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; копія розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку від 16 січня 2018 року, та список згрупованих поштових відправлень листів поданих в ВПЗ Чернігів № 29;копія кредитного договору № 2007/40-27/036 від 14 серпня 2007року; Додаткова угода №1 про внесення змін до Договору кредиту № 2007/40-27/036 від 14 серпня 2007 року; Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту № 2007/40-27/036 від 14 серпня 2007 року;Договір про внесення змін № 3 до Договору кредиту № 2007/40-27/036 від 14 серпня 2007 року;Договір про внесення змін № 4 до Договору кредиту № 2007/40-27/036 від 14 серпня 2007 року; Довідка-розрахунок заборгованості на 01 грудня 2017 року.
Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., 21 березня 2018 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4519, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на нежиле підвальне приміщення, загальною площею 26,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 та за рахунок коштів отриманих від реалізації Предмету Іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанку» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання / не належного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 01 травня 2015 року по 01 грудня 2017 року, а саме: прострочена заборгованість -11479,79 доларів США; прострочена заборгованість по нарахованим % - 10 695,16 доларів США, загальна сума заборгованості становить – 22 174, 95 доларів США.
31 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження з виконання Виконавчого напису № 4519 виданого 21 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 56507928).
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягувачем подано нотаріусу усі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновком суду, за таких підстав.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі – Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису – це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями – не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника – фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень – письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі – Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису – це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису – надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника – це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками – наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, – шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень – письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
З виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., від 21 березня 2018 року який зареєстрований в реєстрі за № 4519 вбачається, що задовольняються вимоги ПАТ «Укрсоцбанку» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання / не належного виконання боржником умов Кредитного договору за період з 01 травня 2015 року по 01 грудня 2017 року.
Проте, кінцевим строком повернення запозичених грошових коштів зазначено 13 серпня 2017 року і в договорі кредиту і в договорі іпотеки.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.
Разом з тим, у заяві про вчинення виконавчого напису банк заявив до стягнення процентів за кредитом, нарахованих після пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 від 15 січня 2020 року у справі за № 305,2082,14-ц.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що нарахована банком заборгованість не є безспірною, оскільки збільшення розміру заборгованості відбулось у зв`язку із нарахуванням ПАТ «Укрсоцбанк» процентів за користування кредитними коштами після ухвалення рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду 30 вересня 2020 року по справі № 607/13646/18.
За таких підстав колегія суддів дійшла до висновку, що обставини звернення стягнення на предмет іпотеки, за яких вчинено виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., 21 березня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за №4519 не можна вважати безспірними.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про неналежне сповіщення під час розгляду справи у суді першої інстанції, про те, що сума заборгованості не підтверджена доказами та розрахунками, те що жодних документів, протягом дії зобов`язання згідно договору іпотеки від 14 серпня 2007 року, позивач не отримував, а також, що виконавчий напис не містить відомостей стосовно суми державного мита, вважаються колегією суддів не обґрунтованими, такими, що не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2019 року скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених вимог, оскільки, висновки суду першої інстанції зроблені при невідповідності висновків суду обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2019 року – скасувати.
Прийняти постанову.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., 21 березня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за №4519 про звернення стягнення на нежитлове приміщення, загальною площею 26,5 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсобанк» у розмірі 22174 (двадцять дві тисячі сто сімдесят чотири) долари США 95 центів. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складений 29 жовтня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда