ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 225/7136/16-а
адміністративне провадження № К/9901/22259/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Шевцової Н.В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого органу Торецької міської ради про визнання незаконними і скасування рішень та розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати і моральної шкоди, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 11 квітня 2017 року (головуючий суддя - Скиба М.М.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року (головуючий суддя - Ханова Р.Ф., судді - Василенко Л.А., Гайдар А.В.)  у справі №225/7136/16-а, -
у с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом про:
- скасування рішення Дзержинської міської ради від 24.07.2015 №6/69-16 «Про внесення змін до рішення міської ради від 31.03.2015 №6/64-14 «Про умови оплати праці»;
- скасування рішення Дзержинської міської ради від 04.09.2015 №6/71-5;
- скасування розпорядження міського голови від 28.07.2015 №116л «Про умови оплати праці» в частині нарахування позивачу премії у розмірі 30%;
-  скасування розпорядження міського голови від 26.08.2015 №131л «Про умови оплати праці» в частині нарахування позивачу премії у розмірі 30%;
- скасування розпорядження міського голови від 29.09.2015 №167л «Про умови оплати праці» в частині нарахування позивачу премії у розмірі 20%;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок заробітної плати з липня 2015 року по листопад 2015 року згідно рішення міської ради від 31.03.2015 №6/64-14«Про умови оплати праці»;
- скасування рішення міської ради від 04.09.2015 №6/71-4 «Про надання згоди на припинення служби на посаді першого заступника міського голови»;
- скасування розпорядження міського голови від 18.09.2015 №151-о «Про відзив з частини щорічної основної відпустки»;
- скасування розпорядження міського голови від 30.11.2015 №211л «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновлення на роботі з 01.12.2015;
- стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, збільшеної на коефіцієнт підвищення посадових окладів;
- стягнення моральної шкоди у розмірі 40000грн.
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 26 грудня 2016 року у справі № 225/7136/16-а, в задоволенні заяви про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом - відмовлено. Залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого органу Торецької міської ради про визнання незаконними та скасування рішень і розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати та моральної шкоди.
Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 26 грудня 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви у справі № 225/7136/16-а було скасовано та адміністративну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 11 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом, з мотивів відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, внаслідок чого, позовну заяву залишено без розгляду.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суди виходили з того, що майже рік, а саме до 13 грудня 2016 року позивачем не було здійснено жодних дій, щодо з`ясування обставин з якими пов`язано розмір виплат при здійсненні остаточного розрахунку з урахуванням розміру премії 20% та дій щодо захисту порушених, на думку позивача, прав, зокрема і в судовому порядку. Суди дійшли висновку, що обставин, що свідчили б про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з вимогою про скасування рішень органів місцевого самоврядування, пов`язаних із зменшенням премії позивачу, перебіг якого розпочався з грудня 2015 року та з вимогами щодо поновлення на роботі, перебіг якого розпочався з 01.12.2015 до моменту звернення позивача з позовом до суду 22.12.2016, позивачем не наведено.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
16 червня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу судді Дзержинського міського суду Донецької області від 11 квітня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, в якій позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення, визнати поважними причини пропуску нею строку звернення до суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує, що в період  з 28 серпня 2015 року по 15 вересня 2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у м. Торецьку, а в період з 12 жовтня 2015 року по 26 листопада 2015 року - в м. Києві, у зв`язку з чим не могла вчасно звернутись до суду з цим позовом. Зазначає, що стан її здоров`я не дозволяв вирішувати в суді спірні питання щодо її звільнення. Також посилається на те, що з рішенням від 04.09.2015 №6/71-5 вона ознайомилась тільки 13.12.2016. Вважає, що саме 13.12.2016 вона дізналась про порушення своїх прав, пов`язаних зі зміною умов праці. Також скаржник вказує на обставини перебування м. Торецька на лінії зіткнення, що має наслідком постійні обстріли з боку незаконних озброєних формувань, та обумовлює перебування позивача у стані постійного стресу. 
Відповідачем до Суду надано заперечення проти позову, в якому вказано на безпідставність викладених в ній доводів. Просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
ІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Згідно із положенням ч.ч. 1, 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,  встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
Згідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до  Кодексу адміністративного судочинства  (далі -КАС України), внесені  Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим  Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).
За загальним правилом, яке міститься у статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду першої інстанції), початок перебігу строку для звернення до адміністративного суду законодавець пов`язав з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Винятки з цього правила мають бути передбачені законом.
При цьому, дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність  підтверджених належними доказами поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне вчинення відповідних дій. 
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».
Колегія суддів зазначає, що для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід  з`ясувати яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.
На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує, що в період  з 28 серпня 2015 року по 15 вересня 2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у м. Торецьку, а в період з 12 жовтня 2015 року по 26 листопада 2015 року - в м. Києві, у зв`язку з чим не могла вчасно звернутись до суду з цим позовом. 
Водночас, як встановили суди попередніх інстанцій з пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, про всі оскаржувані рішення відповідача щодо встановлення позивачу та іншим працівникам розміру премій та їхній зміст позивачці було відомо безпосередньо в день їх прийняття, оскільки остання як перший заступник міського голови м. Торецька відповідно до своїх посадових обов`язків ознайомлювалася з проєктами зазначених рішень та погоджувала їх перед поданням на підпис міському голові м. Торецька.
Наведені обставини підтверджується також витягом з розпорядження міського голови м. Торецьк від 15.01.2015 №3 де, зокрема, зазначається, що перший заступник ОСОБА_1 контролює діяльність відділу бухгалтерського обліку та забезпечує реалізацію розпоряджень міського голови з питань, серед іншого, бюджету та фінансів. 
З розпорядженням міського голови м. Торецька №116 л від 28.07.2015 та №131 л від 26.08.2015, що прийняті на основі рішення Торецької міської ради від 31.03.2015 №6/64-14 "Про умови оплати праці" та від 24.07.2015 №6/69-14 "Про умови оплати праці" позивач була ознайомлена в день їх прийняття.
Суди попередніх інстанцій встановили, що про існування рішень, які, як вважає позивач порушують її права, свободи чи інтереси і законність яких остання оскаржує в цьому позові, позивач дізналася під час або до свого звільнення - 30.11.2015, окрім рішень Дзержинської міської ради №6/71-5 "Про умови оплати праці" від 04.09.2015 та розпорядження міського голови м. Торецька №167 л "Про умови оплати праці" від 29.09.2015.
Щодо обставин ознайомлення позивача з рішенням Дзержинської міської ради №6/71-5 "Про умови оплати праці" від 04.09.2015 та розпорядженням міського голови м. Торецька №167 л "Про умови оплати праці" від 29.09.2015 суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що моментом, коли позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, є момент проведення з нею остаточного розрахунку, який був зроблений з урахуванням 20% премії, встановленої оскаржуваними рішеннями відповідача.
Проте майже рік - до 13 грудня 2016 року позивачем не було здійснено жодних дій щодо з`ясування обставин, з якими пов`язаний розмір виплат при здійсненні остаточного розрахунку з урахуванням розміру премії 20% та дій щодо захисту порушених, на думку позивача, прав.
Крім того, колегія суддів також вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій щодо того, що проведення бойових дій в м. Торецьку не може вважатись поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, оскільки після звільнення м. Торецька (попередня назва - Дзержинськ) підрозділами Збройних сил України від незаконних збройних формувань 21 липня 2014 року, органи прокуратури, національної поліції, суд, а також юридичні організації, що здійснюють діяльність з надання правової допомоги громадянам в м. Торецьку, почали працювати у звичайному режимі. Окрім того, факт роботи у звичайному режимі Дзержинської міської ради підтверджується безпосередньо наявністю оскаржуваних позивачем рішень цього органу.
Отже, враховуючи те, що скаржником не було наведено жодних доводів, які б свідчили про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, які не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з позовом, суди попередніх інстанцій правомірно залишили позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском встановленого КАС України строку звернення до суду. 
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено. 
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено порушень норм процесуального права.
З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського міського суду,  Донецька область від 11 квітня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі № 225/7136/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Н.А. Данилевич В.Е. Мацедонська   Н.В. Шевцова