Постанова
Іменем України
 
10 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 381/3248/16-ц
провадження № 61-9943св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
представник позивача - ОСОБА_2 , 
відповідач - ОСОБА_3 , 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Іванової І. В., Гуля В. В., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок та виділ часток у натурі.
Позов мотивований тим, що вона є власником 9/13 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 належить 4/13 указаного житлового будинку. 
Житловий будинок розташований на земельній ділянці, що була надана позивачу відповідно до договору про безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 25 лютого 1970 року. Площа земельної ділянки складає 500 кв. м. 
Відповідно до норм чинного законодавства співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. 
Між сторонами виник спір щодо виділу у натурі частки житлового будинку, яка належить позивачу.
На підставі викладеного, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд визнати за нею право власності в ідеальній частці на 33/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що буде складатися у тому числі із приміщень у житловому будинку: 1-1 площею 7,9 кв. м, 1-2 площею 3,3 кв. м, 1-3 площею 6,9 кв. м, 1-4 площею 21,9 кв. м, 1-5 площею 3,2 кв. м, 2-2 площею 7,0 кв. м,                     2-3 площею 10,0 кв. м, загальною площею 60,2 кв. м, вартістю 136 465,00 грн, у господарських будівлях: прибудова до Б «Д», прибудова до «Б» «Ж», літня кухня «Б», убиральня «В», літній душ «Г», сарай «Л», ганок «а4», козирок «а5», огорожа «№ 1», хвіртка «№ 3», яма вигрібна «№ 4, трубопровід «№ 5», огорожа «№ 6» вартістю 183 233,00 грн, всього загальною вартістю - 319 698,00 грн.
Виділити земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 352 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до 2-го варіанту експертизи.
Зобов`язати ОСОБА_3 звільнити приміщення 2-3 площею 10,0 кв. м. та                        2-2 площею 7,0 кв. м від власних речей та наявного електро-, газо-, опалювального обладнання.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 16 959,00 грн за зменшення її частки з 9/13 на 33/50 у праві спільної часткової власності.
Стягнути із відповідача витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі                   3 366,57 грн та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 10 865,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2017 року у позові відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивач не надав.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 33/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що буде складатися у тому числі із приміщень у житловому будинку: 1-1 площею 7,9 кв. м, 1-2 площею 3,3 кв. м, 1-3 площею 6,9 кв. м,                        1-4 площею 21,9 кв. м, 1-5 площею 3,2 кв. м, 2-2 площею 7,0 кв. м, 2-3 площею 10,0 кв. м, загальною площею 60,2 кв. м, вартістю 136 465,00 грн та господарських будівель: прибудова до Б «Д», прибудова до Б «Ж», літня кухня «Б», убиральня «В», літній душ «Г», сарай «Л», ганок «а4», козирок «а5», огорожа «№ 1», хвіртка «№ 3», яма вигрібна «№ 4», трубопровід «№ 5», огорожа «№ 6» вартістю 183 233,00 грн, всього загальною вартістю 319 698,00 грн.
Припинено право спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Виділено ОСОБА_1 в користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування 33/50 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 352 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками:
від 7 до 10 межа проходить в південно-східному напрямку по існуючій огорожі провулок Поштовий - 22,16 м.
від 10 до 12 межа проходить в південно-західному напрямку подвір`ю, зовнішній стіні житлового будинку - 11,27 м.
від 12 до 13 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку, середині спільних стін приміщення між приміщеннями 2-1 та 2-3, 2-1 та 2-2 - 10,01 м.
від 13 до 3 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку, подвір`ю, зовнішній стіні сарая «Л», подвір`ю - 11,92 м.
від 3 до 4 межа проходить в північно-західному напрямку по існуючій огорожі - 10,36 м.
від 4 до 7 межа проходить в північно-східному напрямку по існуючій огорожі - 20,49 м.
 
Зобов`язано ОСОБА_3 звільнити приміщення 2-3 площею 10,0 кв. м та 2-2 площею 7,0 кв. м від власних речей та наявного електро-, газо-, опалювального обладнання.
Стягнуто із ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 16 959,00 грн за зменшення її частки з 9/13 до 33/50 у праві спільної часткової власності.
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 3 366,57 грн та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 10 865,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що виділ частки в натурі (поділ будинку) можливий відповідно до варіанту 2 висновку експерта, оскільки є найбільш наближеним до ідеальних часток, а компенсація перевищення частки є меншою порівняно з розміром, визначеним у варіанті 1 висновку експерта. Крім того, спірна земельна ділянка буде раціонально використовуватись при розподілі відповідно до варіанту 2 висновку експерта.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення місцевого суду залишити в силі; розгляд справи проводити за її участю. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
У березні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
У квітні 2020 року справу передано судді-доповідачу Мартєву С. Ю. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не дослідив докази, не прийняв до уваги пояснення відповідача, про те що вона отримала у спадщину частину спірного будинку та в подальшому разом з чоловіком у встановлений законом спосіб здійснювала добудови, внаслідок чого його загальна площа збільшилась.
У квітні 2018 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу. 
Зазначала, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права під час розгляду справи та визначив характер правовідносин між сторонами, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Просила суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін. 
Розгляд заяв та клопотань
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 ЦПК України. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.
Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному перегляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо ЦПК України не передбачено повідомлення учасників справи.
Оскільки судом касаційної інстанції не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, підстав для розгляду справи за участю  ОСОБА_3 немає.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 59/104 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2016 року (а. с. 5-7).
Відповідно до договору дарування частини будинку від 29 червня 2016 року ОСОБА_1 також на праві власності належить 1/8 частини цього ж житлового будинку, а всього - 9/13 (а. с. 8, 9).
ОСОБА_3 , згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 березня 2010 року, є власником 4/13 частини спірного будинку (а. с. 14, 15).
Згідно з договором про безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від одної до п`яти включно від 25 лютого 1970 року житловий будинок розташований на земельній ділянці, площа якої складає 500 кв. м. (а. с. 12, 13).
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 28 листопада 2016 року призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу.
На виконання зазначеної ухвали експерт Незалежного інституту судових експертиз підготував висновок від 27 квітня 2017 року № 8790 (а. с. 83-107).
Відповідно до висновку судового експерта від 27 квітня 2017 року № 8790, виходячи з архітектурно-планувального та конструктивного рішення житлового будинку, часток сторін в домоволодінні запропоновано 2 варіанти поділу житлового будинку  АДРЕСА_1 з відхиленням від ідеальних часток.
У 1 варіанті розподілу житлового будинку згідно часток 9/13, 4/13 (план 1) співвласнику з часткою 9/13 ( ОСОБА_1 ) виділяються приміщення:
1-1 коридор площею 7,9 кв. м, 1-2 котельня площею 3,3 кв. м, 1-3 кімната площею 6,9 кв. м, 1-4 кімната площею 21,9 кв. м, 1-5 коридор площею 3,2 кв. м, 2-3 кімната площею 10,0 кв. м, = площа 53,2 кв. м.
що складає менше ідеальної частки у житловому будинку в одиницях площі на 66,7 - 53,2 кв. м = 13,5 кв. м.
Співвласнику з часткою 4/13 ( ОСОБА_3 ) виділяються приміщення:
2-1 кімната площею 11,8 кв. м, 2-2 кухня площею 7,0 кв. м, 2-4 кімната площею 11,1 кв. м, І веранда площею 9,9 кв. м, II кладова площею 3,3 кв. м = площа 43,1 кв. м,
що більше ідеальної частки у житловому будинку в одиницях площі на: 43,1 кв. м - 29,6 кв. м = 13,5 кв. м.
У 2 варіанті розподілу житлового будинку згідно часток 9/13, 4/13 (план 2) співвласнику з часткою 9/13 ( ОСОБА_1 ) виділяються приміщення:
1-1 коридор площею 7,9 кв. м., 1-2 котельня площею 3,3 кв. м, 1-3 кімната площею 6,9 кв. м, 1-4 кімната площею 21,9 кв. м, 2-2 кухня площею 3,2 кв. м,                      2-3 кімната площею 10,0 кв. м, = площа 60,2 кв. м.
що менше ідеальної частки у житловому будинку в одиницях площі на 66,7 -60,2 кв. м = 6,5 кв. м.
Співвласнику з часткою 4/13 ( ОСОБА_3 )   виділяються приміщення:
2-1 кімната площею 11,8 кв. м, 2-4 кімната площею 11,1 кв. м, І веранда площею 9,9 кв. м, II кладова площею 3,3 кв. м = площа 36,1 кв. м.
що більше ідеальної частки у житловому будинку в одиницях площі на: 36,1 кв. м - 29,6 кв. м = 6,5 кв. м.
У кожному експертному варіанті розподілу будинку між співвласниками з відхиленням від їх ідеальних часток, дотримані вимоги п.2.23                                             ДБН В.2.2-15-2005, згідно з яким нижня межа загальної площі однокімнатної квартири повинна складати 30 кв. м та не передбачається втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.
Судом встановлено, що будинок має 2 окремих ізольованих виходи (а. с. 20-24, 108, 109).
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2017 року призначено судову земельно-технічну експертизу.
На виконання зазначеної ухвали експерт Незалежного інституту судових експертиз підготував висновок від 18 серпня 2017 року № 8876 (а. с. 172-185).
Відповідно до висновків експерта від 27 квітня 2017 року № 8790 та від 18 серпня 2017 року № 8876 при виділі в натурі частки 9/13, яка належить позивачу, іншому співвласнику з часткою 4/13 відповідачу у справі, повинна залишитись також квартира, з відповідними нормативними фізичними характеристиками, бути враховано право іншого співвласника на мінімум однокімнатну квартиру. При виділі в натурі 9/13 співвласнику з часткою 4/13 залишається частина житлового будинку загальною площею 29,6 кв. м. Згідно з пунктом 2.23 ДБН В.2.2-15-2005, нижня межа загальної площі однокімнатної квартири повинна складати 30 кв. м, при наявній фактичній 29.6 кв. м Відповідно, ідеальної частки співвласника з часткою 4/13 в одиницях загальної площі не достатньо для виділення їй однокімнатної квартири.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції свій висновок мотивував тим, що виділ частки в натурі (поділ будинку) можливий відповідно до варіанту 2 висновку експерта, оскільки є найбільш наближеним до ідеальних часток, а компенсація перевищення частки є меншою порівняно з розміром, визначеним у варіанті 1 висновку експерта. Крім того, спірна земельна ділянка буде раціонально використовуватись при розподілі відповідно до варіанту 2 висновку експерта.
Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Згідно із статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
За відсутності згоди співвласників про поділ майна це питання вирішується судом.
Виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.
Відповідно до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року за № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.
При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту статті 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. При неможливості виділу частки будинку в натурі власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація.
Отже, вирішення питання про виділ частки майна в натурі та визнання за позивачем права власності на вказані нею приміщення можливе виключно у разі вирішення питань про можливість виділу частини будинку в ідеальних частках, чи розміру компенсації співвласнику у разі перевищення розміру частки будинку від належної співвласнику, відповідності визначених варіантів поділу вимогам ДБН, варіантів переобладнання у разі необхідності, варіантів поділу в натурі земельної ділянки в залежності від виділених кожному співвласнику приміщень будинку та частки господарських будівель.
Із справи відомо, що відповідно до ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2016 року проведено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу.
Згідно з висновком судового експерта від 27 квітня 2017 року № 8790, експерт виходячи з архітектурно-планувального та конструктивного рішення житлового будинку, часток сторін в домоволодінні запропонував 2 варіанти розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 з відхиленням від ідеальних часток (а. с. 83-107).
Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції на підставі висновку судового експерта від 27 квітня 2017 року № 8790 правильно встановив, що виділ технічно допустимий з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, поділ може бути здійснений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
Відповідно до 2 варіанту висновку експерта виділив у власність позивача та відповідача відокремлені частини житлового будинку, які відповідають розміру їх часток у праві спільної часткової власності до виділення.
Розмір частки відповідача у праві спільної часткової власності збільшився. 
Статтею 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Якщо між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку та земельної ділянки, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку, передбаченому частиною третьою статті 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права шляхом здійснення поділу житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.
Отже, суд апеляційної інстанції, враховуючи висновок судового експерта від 18 серпня 2017 року № 8876, дійшов правильного висновку про раціональне використання земельної ділянки згідно із 2 варіантом висновку. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. 
Таким чином, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права висновку суду не спростовують, при вирішенні справи суд апеляційної інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Інші доводи касаційної скарги про те, що суд не прийняв до уваги пояснення відповідача, що вона отримала у спадщину частину спірного будинку та в подальшому разом з чоловіком у встановлений законом спосіб здійснювала добудови, внаслідок чого його загальна площа збільшилась зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                          С. Ю. Мартєв
 
                                                                                                                      С. О. Карпенко 
 
                                                                                                                      І. М. Фаловська