Постанова
7 грудня 2020 року
м. Київ
справа №1222/1199/12
провадження № 51-  5843 ск 20
Суддя Касаційного кримінального суду Верховного Суду  ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 14 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 15 лютого 2013 року, разом з  клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень,
встановила:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_2 , у якій він просить суд касаційної інстанції переглянути судові рішення щодо нього в касаційному порядку з його участю, у зв`язку з порушеннями судами норм кримінально-процесуального закону. Вказує, що він незаконно засуджений Попаснянським районним судом, що до нього неправильно застосовано положення ч.5 ст.72 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Касаційну скаргу не може бути прийнято до розгляду, оскільки минув встановлений ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року строк на касаційне оскарження. Відповідно  до вказаної норми касаційні скарги на судові рішення, зазначені в ч. 2ст. 383 цього Кодексу, можуть бути подані протягом 3 місяців з моменту набрання цими рішеннями  законної сили.
Як убачається із копій судових рішень, строк касаційного оскарження судових рішень щодо засудженого ОСОБА_2 закінчився 15 травня 2013 року.
Касаційну скаргу подано засудженим до суду касаційної інстанції 02 грудня 2020 року, тобто після спливу такого строку. 
За змістом ч. 4 ст. 386 КПК 1960 року в разі подачі касаційної скарги з пропуском встановленого частинами першою і другою цієї статті строку касаційна скарга постановою судді визнається такою, що не підлягає розгляду.
 
Засуджений ОСОБА_2 до касаційної скарги надав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень щодо нього, яке надійшло на адресу Верховного Суду.
Суд звертає увагу на те, що до компетенції касаційного суду не відноситься питання з поновлення строку на касаційне оскарження. Питання щодо поновлення строку вирішується у випадках і в порядку, передбачених ч. 4 ст. 386 та ст. 353 КПК 1960 року, судом, який постановив судове рішення. До клопотання про поновлення строку слід долучити копію касаційної скарги та постанову судді касаційного суду. 
У випадку відмови скаржнику в поновленні строку на касаційне оскарження такі судові рішення підлягають окремому оскарженню в касаційному порядку.
На даний час засуджений ОСОБА_2 не позбавлений процесуальної можливості подати клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження судових рішень щодо нього, в порядку ст. 353 КПК 1960 року до суду, який постановив вирок. 
Згідно із ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст. 350, ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 386, ч. 1 ст. 398  цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 353, 384, 386, 388 КПК 1960 року, п.15 Перехідних положень Закону України від 13 квітня 2012 року №4651-VI,  параграфу 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», 
постановила:
Касаційну скаргу та клопотання засудженого ОСОБА_2 визнати такими, що не підлягають розгляду.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя Касаційного кримінального суду                                             ОСОБА_1 
Верховного Суду