ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 р.	Справа № 480/1835/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробничо-комерційна компанія "Федорченко" та Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Павлічек В.О., м. Суми) від 05.12.2019 року (повний текст додаткового рішення складений 10.12.2019 року) по справі № 480/1835/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробничо-комерційна компанія "Федорченко"
до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській  області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Будівельна виробничо-комерційна компанія "Федорченко", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 00001841402, 00001821402, 0004911304, 0004901304, визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019р. № Ю00049213047, визнати протиправним та скасувати рішення № 0004931304 від 08.05.2019 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що прийняті контролюючим органом за наслідками проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ “Будівельна виробничо-комерційна компанія “Федорченко” є протиправними.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року по справі № 480/1835/19 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.05.2019 року № 00001841402, яким ТОВ “Будівельна виробничо-комерційна компанія “Федорченко” збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2983921,50 грн., в тому числі 1989281,00 грн. - сума збільшення податкового зобов`язання, 994 640,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.05.2019 року № 00001821402, яким ТОВ “Будівельна виробничо-комерційна компанія “Федорченко” зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 819052,00 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.05.2019 року № 0004911304, яким ТОВ “Будівельна виробничо-комерційна компанія “Федорченко” збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб на 141549,06 грн., в тому числі застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 57130,80 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.05.2019 року № 0004901304, яким ТОВ “Будівельна виробничо-комерційна компанія “Федорченко” збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі по військовому збору на суму 11796,02 грн., в тому числі застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4761,02 грн.; визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 р. № Ю0004921304, в частині встановлення ТОВ “Будівельна виробничо-комерційна компанія “Федорченко” заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 74578,64 грн.; визнано протиправним та скасовано рішення № 0004931304 від 08.05.2019 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, в частині застосування до ТОВ “Будівельна виробничо-комерційна компанія “Федорченко”, штрафних санкцій у розмірі 37289,32 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року по справі № 480/1835/19 заяву представника ТОВ "БВКК "Федорченко" про остаточний розмір судових витрат на правничу допомогу задоволено частково: стягнуто на користь ТОВ "БВКК "Федорченко" (вул. Тополянська, 26/1, м. Суми, 40022, код ЄДРПОУ 14005202) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 43144399) суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено 
Позивач не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про розподіл судових витрат та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідач не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині задоволення заяви про розподіл судових витрат та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні цієї заяви в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив залишити її без задоволення, посилаючись на обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення заяви про розподіл судових витрат.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу позивача не подав.
В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував, просив залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції в частині задоволення заяви про розподіл судових витрат без змін. Також, підтримав доводи апеляційної скарги позивача, просив її задовольнити.
Представник відповідача підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення заяви про розподіл судових витрат та ухвалити нове, яким у задоволенні цієї заяви відмовити в повному обсязі. Також, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому  засіданні, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг та відзив на апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що разом із позовом позивачем було подано до суду заяву від 23.05.2019 р. з попереднім  розрахунком судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також представником позивача було заявлено до закінчення судових дебатів, що докази, які підтверджують розмір понесених судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення судом рішення у справі. 
26.11.2019 р. представником позивача було подано суду заяву про остаточний розмір витрат на правову допомогу, відповідно до якої позивач просить стягнути на користь ТОВ "БВКК "Федорченко" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 150197,60 грн.
Представник відповідача подав клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в якому просив у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі.
Частково задовольняючи заяву про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу суд першої інстанції зазначив, що з огляду на рівень складності справи, її значення для позивача та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу (включаючи винагороду), що підлягає стягненню з відповідача повинен становити 30000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, з метою отримання правничої допомоги, в тому числі щодо представництва та захисту інтересів у адміністративній справі № 480/1835/19, ТОВ “БВКК “Федорченко” було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2018р. № 330, з Адвокатським бюро “Галімон компанії Федорченко”, до якого в подальшому було внесено зміни та доповнення Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 05.08.2019р. (а.с. 131 – 133, т. 8).
Пунктом п. 4.1.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги № 330 від 01.08.2018 р., з урахуванням змін, внесених Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 05.08.2019 р., визначено розмір вартості послуг правничої допомоги з представництва та захисту інтересів Замовника в судах з розрахунку 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину надання таких послуг. Оплата за неповну годину надання послуг здійснюється як за повну годину. У випадку прийняття рішення судами на користь Замовника у справах, в яких інтереси Замовника представляв Виконавець, Замовник додатково виплачує Виконавцю винагороду у розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч грн. 00 коп.) за одну судову справу. У випадку неповного задоволення позовних вимог сума винагороди зменшується пропорційно, - за домовленістю сторін, і фіксується у відповідному Акті приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги.
За надані послуги Замовник (позивач) виплатив Виконавцеві (представнику позивача) плату в розмірі 150197,60 грн., в тому числі 130197,60 грн. за участь представника позивача у судових засіданнях та складання позовної заяви, заяв по суті, пояснень, направлення їх відповідачу та суду, проведення консультацій, вивчення матеріалів, збирання доказів, підготування їх та надання суду і 20000,00 грн, - винагорода представника за винесення рішення судом в адміністративній справі № 480/1835/19 на користь позивача, - з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, - згідно умов п. 4.1. Договору про надання правової (правничої) допомоги № 330 від 01.08.2018р., з урахуванням змін, внесених Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 05.08.2019р.
На підтвердження виконання вказаного договору, позивачем надано Акт наданих послуг б/н від 22.11.2019 р. та платіжне доручення № 4665 від 26.11.2019 р. про сплату позивачем на користь Адвокатського бюро “Галімон компанії Федорченко” за послуги правової допомоги в сумі 150197,60 грн. (а.с. 134 – 137, т. 8). Акт наданих послуг та платіжне доручення, як первинні документи, відповідають вимогам, встановленим ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-14, містять всі необхідні реквізити, в них вказано призначення платежу з посиланням на відповідний акт наданих послуг.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що адміністративний позов підписаний адвокатом Галімон Н.А., як представником позивача. Крім того, ОСОБА_1 також були складені та подані до суду заяви, клопотання, відповідь на відзив, та пояснення а також виготовлено їх копії з додатками. Згідно акта виконаних робіт ОСОБА_1 надано позивачу усні консультації та роз`яснення щодо питань податкового законодавства, а також прийнято участь в 7 судових засіданнях. Зазначене свідчить про проведену адвокатом роботу, крім того, доводи позову, відповіді на відзив та пояснень, підготовлених Галімон Н.А. були оцінені та враховані при постановленні судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень нього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Колегія суддів зазначає, що позивачем було дотримано вимог приписів КАС України щодо порядку відшкодування витрат пов`язаних з підготовкою до судового розгляду та судовим розглядом справи № 480/1835/19, а також щодо дотримання строків подання доказів для підтвердження судом розміру понесених витрат пов`язаних з підготовкою до судового розгляду та судовим розглядом справи, в тому числі витрат на правову та професійну правничу допомогу, з метою відшкодування вищезазначених витрат.
Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, ч. 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з правовою позицію Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17, зазначено, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Зі змісту вищенаведених норм та правової позиції Верховного Суду вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою та причинно наслідковий зв`язок визначеної суми параметрам складності справи, рівня залучених фахівців, видів правової та професійної правничої допомоги необхідних для захисту прав та законних інтересів клієнта.
Що стосується часу, витраченого адвокатом чи його помічниками, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження кількості витраченого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу повинна була бути витрачена на відповідні дії, хоча документи додані до даної заяви розкривають сукупність та зміст умов за яких визначався розмір правової та професійної правничої допомоги у повній мірі, що в свою чергу узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17.
В доводах апеляційної скарги позивач по справі посилався на те, що всі витрати на правничу допомогу позивача підтверджені належними доказами: договір, акт наданих послуг, платіжні доручення про сплату. Обсяги послуг детально описані в акті наданих послуг і погоджені підписами сторін - це послуги, які були реально надані позивачу у зв`язку із захистом його інтересів в суді і протилежного не було встановлено судом першої інстанції.
З цього приводу колегія суддів зазначає. що судом першої інстанції не ставився під сумнів факт надання позивачем в повному обсязі та належним чином оформлених документів, які підтверджують понесення підприємством позивача витрат на правничу допомогу, в той же час, зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу суд першої інстанції зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Так, суд вказав, що з акту наданих послуг від 22.11.2019 р. вбачається, що на вивчення матеріалів податкової перевірки адвокатом було витрачено 8 год., вартість робіт 13353 грн., на вивчення первинних документів підприємства витрачено 16 год., вартість робіт 26707,20 грн., вивчення законодавства та судової практики витрачено 4 год., вартість робіт 6676,80 грн. 
Оскільки вказані послуги пов`язані із написанням та поданням до суду відповідного позову, складання якого адвокатське бюро оцінило в 40060,8 грн. (за 24 год.), що враховуючи безпосередньо текст наведеної позовної заяви, а також необхідності неодноразового подання додаткових пояснень та доказів, враховуючи обсяг вказаних документів, за висновком суду першої інстанції це свідчить про завищений розмір за вказані послуги, а тому суд вважав за можливе задовольнити заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу у цій частині в розмірі 10000 грн.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що з підстав, зазначених вище, нівелюється доказове значення і таких складових правничої допомоги, як написання відповідних додаткових письмових пояснень повноважним представником позивача протягом 9 годин та загальною вартістю 15022,8 грн., а тому суд вважав за можливе задовольнити заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу у цій частині частково в розмірі 5000,00 грн. з урахуванням змісту зазначених пояснень, а також з огляду на вплив наведеного документа при встановленні обставин справи в процесі дослідження доказів у справі. 
Також суд першої інстанції зазначив, що відповідно до акту наданих послуг від 22.11.2019 р., адвокатом ОСОБА_1 , були, зокрема, надані послуги з виготовлення та завірення копій первинних документів, при цьому витрачено 4 год., вартість робіт 6676 грн. Разом з тим, відповідно до договору від 01.08.2018 р. № 330, до переліку послуг, які виконавець надає замовнику за цим договором, не включено виготовлення копій документів. Більш того, п. 3.1. вказаного договору визначено, що замовник зобов`язаний видати виконавцю необхідні документи. При цьому посилання представника позивача на договір про внесення змін до договору № 330, суд вважає безпідставним, оскільки такі зміни були внесені вже після подання позову та надання суду необхідних документів., отже суд першої інстанції вважав в цій частині заява про відшкодування витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції також вказав, що до акту наданих послуг від 22.11.2019 р., було включено участь в судовому засіданні адвоката Галімон Н.А. – 1 год, вартість послуги 1669,20 грн. разом з тим, суд зазначив, що судове засідання призначене на 26.06.2019 не відбулося у зв`язку із перебуванням у відрядженні головуючого судді, про що представники сторін були завчасно повідомленні, відтак в цій частині заява про відшкодування витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.
Крім того, суд першої інстанції врахував, що судові засідання 25.07.2019 тривало 10 хв., 10.09.2019 – 20 хв., 09.10.2019 – 30 хв., 22.10.2019 - 8 хв. При цьому загальна тривалість всіх судових засідань по вказаній справ склала 4 год. 45 хв., послуги в цій частині адвокатське бюро оцінило в 11684,40 грн., що на думку суду першої інстанції також є завищеним розміром враховуючи витрачений адвокатом час та зусилля, відтак суд вважає в цій частині заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 5000,00 грн.
Колегія суддів вважає правильним висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та зазначає, що заявлення стороною клопотання про розподіл витрат на правничу допомогу у певному розмірі і підтвердження цих витрат належними та допустимими доказами не є безумовним свідченням того, що суд повинен задовольнити таке клопотання у повному обсязі і без надання оцінки співмірності цих витрат, у відповідності до ч. 5 ст. 134 КАС України.
Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача, то в ній він посилається на те, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150197,60 грн. не є співмірною зі складністю справи та фактичною ціною позову.
З цього приводу колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не приймалося рішення про повне задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу у розмірі 150197,60 грн. (судом стягнуто витрат у розмірі 30000,00 грн., що є цілком співмірними зі складністю справи, об`ємом виконаної роботи адвокатом та підтверджені належними доказами), а тому ці доводи відповідача на висновки суду першої інстанції не впливають та їх не спростовуються.
Що стосується посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у додатковій постанові у справі № 810/2823/17 та у постанові в справі № 826/8107/16, отримання адвокатом доходів від незалежної професійної діяльності як самозайнятої особи має бути доведено шляхом надання доказів ведення ним Книги обліку доходів та витрат, колегія суддів зазначає, що предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі. Облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом спору та не повинно перевірятися при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.
Щодо доводів відповідача про те, що при винесенні додаткового судового рішення про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 30 тис. грн. не враховано того, що Головне управління ДПС у Сумській області фінансується за рахунок Державного бюджету України, що відповідачів у справі - два, і якщо заявником не доведено, що витрати на професійну правничу допомогу були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим - у стягненні заявлених витрат з другого відповідача (Головного управління ДПС у Сумській області) мало бути відмовлено, колегія суддів зазначає наступне.
Під час підготовчого провадження ухвалою суду, в зв`язку з реорганізацією ГУ ДФС у Сумській області, було залучено в якості співвідповідача ГУ ДПС у Сумській області. Вказана особа є правонаступником всіх прав та обов`язків первинного відповідача у справі і з урахуванням цього, а також тієї обставини, що згідно з приписами ст. 139 КАС України всі судові витрати (у тому числі і витрати на правничу допомогу) стягується на користь осіб (в межах спірних правовідносин – частково) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, ці твердження апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
На підставі цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених частиною п`ятою ст. 134 КАС України.
Доводи апелянтів вказаних вище висновків суду першої інстанції не спростовують.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для їх задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є  справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року по справі № 480/1835/19 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробничо-комерційна компанія "Федорченко" та Головного управління Державної податкової служби у Сумській області – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року по справі № 480/1835/19 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    А.М. Григоров   	

Повний текст постанови складено  09.10.2020 року