ОКРЕМА ДУМКА

15 жовтня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/12472/18 

Судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Ткача І.В.
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"   
до Приватного акціонерного товариства "Автокапітал", Приватного акціонерного товариства "Одеса-Авто"
про стягнення 2 539 727,40 грн.

Постановою Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №910/12472/18 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 у справі №910/12472/18 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Не погоджуюсь з постановою суду касаційної інстанції та відповідно до ч. 3 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) висловлюю окрему думку, суть якої полягає у такому.

1. ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" (в подальшому найменування позивача змінено на ПрАТ "Страхова компанія "АРКС") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Автокапітал" про стягнення матеріальних збитків у розмірі 2 539 727,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що власник автомобіля Mercedes-Benz S400 - ТОВ "Карат" зазнав матеріальних збитків, яких було завдано в результаті пожежі; цей випадок визнано позивачем страховим випадком у розумінні умов договору страхування №311072а7оа від 11.09.2017 та виплачено товариству "Карат" страхове відшкодування в розмірі 2 539 727,40 грн; внаслідок цього до ПАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки - ПрАТ "Автокапітал".

2. Справа розглядалась господарськими судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020, у задоволенні позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що відсутні підстави для покладення відповідальності на відповідачів за завдані збитки, оскільки позивач як новий кредитор не скористався правом, передбаченим ст.ст. 678, 680 ЦК України, на безкоштовне відновлення автомобіля, не звертався з вимогою про відмову від договору і повернення сплаченої за товар грошової суми або з вимогою про заміну товару.

3. Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 зазначив, що після виплати страховиком страхового відшкодування за договором майнового страхування в порядку суброгації відбулася заміна кредитора у договірному зобов`язанні і до кредитора (страховика) перейшли права покупця за договором купівлі-продажу автомобіля.

Суд дійшов висновку про можливість застосування до правовідносин сторін вимог статей 678, 679 ЦК України, які регулюють договірні зобов`язання купівлі-продажу у зв`язку з переданням товару неналежної якості та необхідність дослідження судами виконання сторонами умов договору купівлі-продажу.

4. З зазначеною позицією суду касаційної інстанції про те, що відбулася заміна кредитора у договірному зобов`язанні та необхідно застосовувати до правовідносин сторін положення статей 678, 679 ЦК України, які регулюють договірні зобов`язання купівлі-продажу у зв`язку з переданням товару неналежної якості, не погоджуюсь з підстав, наведених нижче.

5. Як встановили суди, ТОВ "Карат" придбало автомобіль Mersedes-Benz S400 згідно з договором купівлі-продажу від 01.09.2017, укладеним з ПрАТ "Одеса-Авто".

Між ТОВ "Карат" (страхувальник) та ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування", яке в подальшому змінило назву на ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" (страховик) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 11.09.2017, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортом - автомобілем Mersedes-Benz S400. 

23.09.2017 сталася пожежа, яка була визнана страховиком (позивачем) страховим випадком. Згідно з договором страхування від 11.09.2017 страховик виплатив страхувальнику (власнику автомобіля Mersedes-Benz S400 - ТОВ "Карат") страхове відшкодування у сумі 2  539  727,40 грн.

Отже, у ситуації, що розглядається, виникло недоговірне зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі (деліктне зобов`язання). Кредитором у деліктному зобов`язанні є власник автомобіля Mersedes-Benz S400 ТОВ "Карат", боржником - особа, яка завдала шкоду.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України є суброгацією.

Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора у деліктному зобов`язанні в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №910/2603/17 (провадження №12-134гс18).

Таким чином, у справі, що розглядається, після виплати страхового відшкодування позивач набув прав кредитора не у договірному, а у деліктному зобов`язанні. Цей висновок має істотне значення для розгляду справи по суті.

Вважаю, що постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 у справі №910/12472/18 потрібно скасувати, справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва з урахуванням мотивів, викладених вище.

Суддя Верховного Суду                                                                                  І. Ткач