ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 209/248/20(2-а/209/12/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року по адміністративній справі №209/248/20(2а/209/12/20)
за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Білінської Олени Ігорівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 23.01.2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Білінської Олени Ігорівни (далі - інспектор поліції Білінська О.І.), в якому просить скасувати винесену відповідачем постанову Серії ЕАК №1958273 від 10.01.2020 року, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.; провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 132 - 1 КУпАП відносно нього закрити.
Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю висновків відповідача щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 КУпАП, зокрема порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР України), Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року, в частині здійснення ним 10.01.2020 року на вантажному сідловому тягачі MAN TGX 18.440, державний номер НОМЕР_1 ,  з напівпричепом-платформою ВЕСТТ 975310, державний номер НОМЕР_2 , перевезення  великогабаритного вантажу по автодорозі М-21 «Виступовичі - Житомир - Мог.Подільський», без відповідного дозволу, погодженого з органами Національної поліції.
Також позивач зазначає, що роблячи висновок про велико габаритність вантажу, відповідачем порушено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року.
У відзиві на позов Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції зазначає про протиправність доводів позивача та правомірність прийнятої інспектором поліції Білінською О.І. постанови  Серії ЕАК №1958273 від 10.01.2020 року.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено виходячи з підтвердження відповідачем факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 132 - 1 КУпАП.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,2,3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2020 року не відповідає, а вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що 10.01.2020 року інспектором поліції Білінською О.І. винесено постанову Серії ЕАК №1958273, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
З зазначеної постанови видно, що підставою для її винесення та застосування до позивача адміністративного стягнення стало те, що ОСОБА_1  порушив вимоги п. 22.5 ПДР України та Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року, а саме 10.01.2020 року на вантажному сідловому тягачі MAN TGX 18.440, державний номер НОМЕР_1 ,  з напівпричепом-платформою ВЕСТТ 975310, державний номер НОМЕР_2 , здійснював перевезення  вантажу по автодорозі М-21 «Виступовичі - Житомир - Мог.Подільський», який виступав за габаритні фари більш ніж на 2 м., без відповідного дозволу, погодженого з органами Національної поліції.
Не погодившись з даною постановою ОСОБА_1  звернувся до суду з вимогою зазначену постанову скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 132 - 1 КУпАП відносно нього закрити.
Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Пунктом 2 Розділу III Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема приписами ст. 132-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 22.5 ПДР України визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлено Правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року.
Пунктом 4 Правил визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Приписами ст. 132-1 КУпАП передбачено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.
Пунктами 3,6,25 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.
Пунктом 2.4-2 ПДР України визначено, що у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.
Будь який з зазначених актів в матеріалах справи відсутні та додатково до суду апеляційної інстанції не надавалися.
Як видно із долученого до справи в якості доказу відеозапису, відповідачем за місцем зупинки транспортного засобу під керуванням позивача контролю та відповідного вимірювання габаритно-вагових параметрів вантажу, визначених Порядком №879, проведено не було.
В матеріалах справи відсутні будь-які інші документи, які б фіксували габаритно-вагові параметри транспортного засобу, яким керував позивач під час зупинки.
З урахуванням встановлених обставин справи, відповідачем, на якого ст.77 КАС України покладено обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення, не доведено факту допущення позивачем п.22.5 ПДР України та Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року.
Така ж правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 17.01.2019 року в адміністративній справі №539/655/17 (К/9901/18264/18).
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в тому числі скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини справи та прийнято рішення з порушенням норм матеріального права, це є підставою для його скасування та прийняття постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.271, 272, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року по адміністративній справі №209/248/20(2а/209/12/20) - скасувати та прийняти постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1  - задовольнити.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАК №1958273 від 10 січня 2020 року, винесену інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Білінською Оленою Ігорівною про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за статтею 132 - 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.
Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 132 - 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення  - закрити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 жовтня 2020 року, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай