Ухвала
іменем України
 
23 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 761/37055/15
провадження № 51-5593ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 липня 2020 року,
Встановлені обставини
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ухвалою від 11 грудня
2015 року задовольнив клопотання старшого слідчого Шевченківського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в м. Києві та наклав арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події від 19 листопада 2015 року належне ОСОБА_4 майно.
Київський апеляційний суд ухвалою від 30 липня 2020 року відмовив ОСОБА_4 в поновленні строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення слідчого судді та повернув йому апеляційну скаргу.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою апеляційного суду від 30 липня 2020 року, водночас просить скасувати ухвалу слідчого судді від 11 грудня 2015 року і зняти накладений цим рішенням на його майно арешт.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Касаційний кримінальний суд, який входить до складу Верховного Суду, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг поданих у порядку та у строки, встановлені главою 32 КПК, на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,
а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено
в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того
чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону, ОСОБА_4 
у касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду,
як він мав зробити відповідно до ст. 412 КПК, не зазначив, які положення кримінального процесуального закону були порушені судом апеляційної інстанції, у чому конкретно вони полягають, як такі порушення вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом оскаржуваного судового рішення з огляду на положення статей 113, 115–117, 370
та 419 КПК у їх взаємозв`язку.
Скаржник у касаційній скарзі не зазначив, яких конкретно доводів, наведених в його клопотанні, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив,
не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
У касаційній скарзі не наведено конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, наведених у клопотанні про поновлення пропущеного строку, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Натомість у касаційній скарзі  ОСОБА_4  зазначає про незаконність ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ухвалою від 11 грудня 2015 року, яка відповідно до приписів ст. 424 КПК
не може бути предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга 
ОСОБА_4 не містить вимог до суду касаційної інстанції стосовно оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
У новій касаційній скарзі ОСОБА_4 відповідно до пунктів 4 і 5 ч. 2 ст. 427 КПК має навести вимоги до суду касаційної інстанції щодо ухвали апеляційного суду, які повинні узгоджуватися з повноваженнями касаційного суду (ст. 436 цього Кодексу), а також обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції від 30 серпня 2020 року.
 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу  ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 липня 2020 року і встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                           ОСОБА_3