КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                      
Справа № 758/14836/15-ц                                                            Головуючий у 1-й інст. - Гребенюк В.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/14128/2020                                                     Доповідач - Рубан С.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
24 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді     Рубан С.М.
суддів                           Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.
при секретарі             Букалов В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року, постановлену у складі судді Гребенюк В.В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан - Авто Одеса» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» про витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов`язання припинити гарантійні зобов`язання щодо автомобіля,-  
 
В С Т А Н О В И В :
 
У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан - Авто Одеса» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» про витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов`язання припинити гарантійні зобов`язання щодо автомобіля. 
З метою забезпечення позову у вказаній справі ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28.12.2015 року накладено арешт на автомобіль, який є предметом позову.
Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зустрічне забезпечення шляхом внесення позивачем впродовж 10 днів на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 753 100 грн. 
Посилається на те, що автомобіль ОСОБА_1 , який є предметом спору, перебуває під контролем позивача і ОСОБА_1 позбавлений права володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Вважає справедливим застосувати зустрічне забезпечення шляхом внесення коштів у розмірі 753 100 грн., тобто в розмірі повної вартості спірного автомобіля, оскільки вказана  сума співмірна із заходами забезпечення та розміром можливих збитків відповідача. 
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан - Авто Одеса» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» про витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов`язання припинити гарантійні зобов`язання щодо автомобіля - відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким застосувати зустрічне забезпечення шляхом внесення позивачем впродовж 10 днів на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 753 100 грн. 
Посилається на те, що суд залишив без уваги довід скаржника про несплату позивачем у повному обсязі судового збору за вимогу про забезпечення позову протягом 4,5 років, при тому, що питання про відстрочення або розстрочення його сплати судом не вирішувалось. Без оцінки суду залишився аргумент ОСОБА_1 стосовно того, що він вже 5,5 років позбавлений можливості реалізації одночасно усіх трьох своїх повноважень власника стосовно об`єкта своєї власності, хоча зміст арешту як виду забезпечення позову може полягати в обмеженні лише одного з цих повноважень. Якщо суд вважає надмірною суму запропонованого відповідачем зустрічного забезпечення, то відповідно до ч.ч.4,5 ст.154 ЦПК України йому надано право на власний розсуд встановити той його розмір, який він вважає достатнім, обґрунтувавши свою точку зору, проте судом цього не було зроблено.
 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.
Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що на спірний автомобіль у даній справі лише накладено арешт та обмежень у користуванні автомобілем ухвалою суду не встановлено. Автомобіль знаходиться на відповідальному зберіганні ТОВ «Богдан - Авто Одеса» на підставі ухвали суду постановленої в рамках кримінального провадження. Фактично позивач автомобілем не користується, його ринкова вартість на даний час складає близько 700 000 грн., тому жодних фінансових втрат від того, що автомобіль перебуває на зберіганні позивача                ОСОБА_1 не має.
Інші учасники процесу відзиву на апеляційну скаргу до суду не подали, в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання,  перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
        Відмовляючи у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не наведено достатніх правових підстав для зустрічного забезпечення. Відсутні належні докази на підтвердження того, що застосування зустрічного забезпечення забезпечить відшкодування збитків відповідачу, які можуть бути спричинені арештом автомобіля.
 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.  
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 березня 2016 року, на автомобіль HyundaiSanta Fe DM 2.2 CRDI Тор АТ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_3 , накладено арешт.
Згідно 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. 
Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.
Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.
Як визначено у ч.ч. 7-9 ст. 154 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення. Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.
Предметом спору у справі є витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов`язання припинити гарантійні зобов`язання щодо автомобіля.
Відмовляючи у задоволенні  заяви про зустрічне забезпечення, суд  виходив з недоведеності та необґрунтованості такої заяви.
При відмові у вжитті заходів зустрічного забезпечення судом  вірно враховано як предмет спору, так і відсутність доказів про заподіяння  відповідачу шкоди внаслідок застосування судом заходів забезпечення позову.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України, оскільки ч.1 цієї норми визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, та витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Таким чином, особа, яка посилається на завдання їй збитків в результаті вжиття судом заходів забезпечення позову, серед іншого має довести реальну можливість їх заподіяння, однак представником відповідача не надано суду належних та обґрунтованих доказів  можливого завдання відповідачу збитків, в розумінні ст. 22 ЦК України. 
Твердження скаржника   про необхідність  застосування  судом обов`язкового  зустрічного забезпечення, визначеного  ч.3 ст. 154 ЦПК України, оскільки позивачем не у повному обсязі сплачено судовий збір за вимогу про забезпечення позову протягом 4,5 років, що може свідчити про його складний майновий стан, апеляційний суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. 
Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статі 154 ЦПК України, в якій вказано, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
 Представником ОСОБА_1 суду не надано належних доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження відсутності у позивача майна, а також коштів у розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Позивачем не вчинялись дії щодо відчуження майна чи інші дії, які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28.12.2015 року лише накладено арешт на спірний автомобіль. 
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08.05.2015 року в межах розгляду клопотання слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про арешт майна в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015160480001248 від 17.03.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, накладено арешт на автомобіль Hyundai Santa Fe, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 та передано його на зберігання ТОВ «Богдан - Авто Одеса» (а.с.236-239, т.2). 
Таким чином, твердження скаржника про те, що він позбавлений можливості реалізації одночасно усіх трьох своїх повноважень власника стосовно спірного автомобіля внаслідок накладення на нього арешту в межах розгляду даного позову, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими.
Твердження апеляційної скарги щодо можливого фізичного зносу, наявність ризиків невідворотних пошкоджень автомобіля та його знищення внаслідок неконтрольованих дій позивача, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаних доводів скаржником суду не надано. 
В судовому засіданні в апеляційному суді представник позивача пояснив, що спірний автомобіль знаходиться на відповідальному зберіганні позивача. Фактично автомобілем ніхто не користується. Відповідно до договору купівлі - продажу від 18 грудня 2014 року, укладеного між ТОВ «Богдан - Авто Одеса» та ОСОБА_3 вказаний автомобіль коштував 753 100 грн. На даний час автомобіль коштує близько 700 000 грн. 
Твердження скаржника про зловживання суддею своїми повноваженнями шляхом цитування положень нормативних актів, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони безпідставні та необґрунтовані.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.
          Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
 
           Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2   - залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року - залишити без змін.
 
          Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
            Повний текст постанови складено 02 грудня  2020 року.
 
            Головуючий                               Рубан С.М.   
  Судді                                               Заришняк Г.М.
              Мараєва Н.Є.