Ухвала
 
16 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-7356/10
провадження № 61-10183ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А.,                  Петрова Є. В., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня                  2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 червня                    2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» про заміну сторони у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листау справі за позовом публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,  
 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Профкапітал» звернулося до судуіз заявою про заміну сторони у виконавчому документі та видачу дубліката виконавчого листа.
Заява мотивована тим, що 12 грудня 2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 2-7356/10 за позовом ПАТ «Західінкомбанк» до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 ухвалено рішення, яким стягнуто з останніх на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором                  № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568 789,66 грн.
Постановою апеляційного суду Волинської області від 20 березня 2018 року  рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня            2017 року скасовано та ухвалено нове про солідарне стягнення з                    ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 , ПП «Технобуд» на користь                                       ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568 789,66 грн.
15 лютого 2019 року ПАТ «Західінкомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» уклали договір № 2018-12-29-000001-9 про відступлення права вимоги, за яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, а ТОВ «ФК «Профкапітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «Західінкомбанк», в тому числі і до ПП «Технобуд» та поручителів  ОСОБА_1 і  ОСОБА_2 .
Ураховуючи викладене заявник просить суд замінити стягувача у виконавчому листі з ПАТ «Західінкомбанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал».    Крім того зазначає, що ПАТ «Західінкомбанк» не було передано оригінали виконавчих листів у зв`язку із їх втратою та відповідно вони не пред`являлись до виконання, а тому просить видати дублікати вказаних виконавчих листів.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня                 2019 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» задоволено. Замінено стягувача у виконавчому листі Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 2-7356/10 про стягнення з   ОСОБА_3 , як солідарного боржника із позичальником - ПП «Технобуд» на користь                         ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568 789 грн 66 коп. - ПАТ «Західінкомбанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал». 
Замінено стягувача у виконавчому листі Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 2-7356/10 про стягнення з ОСОБА_1 , як солідарного боржника із позичальником - ПП «Технобуд» на користь                      ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568 789 грн 66 коп. - ПАТ «Західінкомбанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал». 
Видано ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» дублікат виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 2-7356/10 про стягнення з  ОСОБА_3 як солідарного боржника із позичальником -                 ПП «Технобуд» на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568 789 грн 66 коп. 
Видано ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» дублікат виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 2-7356/10 про стягнення з ОСОБА_1 як солідарного боржника із позичальником -                   ПП «Технобуд» на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568 789 грн 66 коп.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наявні підстави для заміни стягувача - ПАТ «Західінкомбанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал», зважаючи на укладений договір про відступлення права вимоги, а також видачі дубліката виконавчого листа, оскільки оригінал втрачено і судове рішення не виконано. 
Постановою Волинського апеляційного суду від 09 червня 2020 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року залишено без змін. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції, встановивши факт переходу прав вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до заявника, дійшов правильного висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження. Встановивши, що судове рішення не виконане, виконавчий лист, виданий на виконання постанови Волинського апеляційного суду від 20 березня 2018 року, на виконанні не перебував і не перебуває, його оригінал втрачено під час передачі із ПАТ «Західінкомбанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» не з вини останнього, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущений, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа.
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано, що судами не досліджено доказів переходу права вимоги до                   ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» та доказів, що заявник є фінансовою установою, яка має право займатися фінансовою діяльністю, надавати фінансові послуги. Також, заявник не надав доказів втрати виконавчого листа, оскільки виконавчий лист про стягнення боргу перебував на виконанні і був повернутий з Пенсійного Фонду виконавцю на його вимогу. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.
Судами установлено, що 12грудня 2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 2-7356/10 за позовом ПАТ «Західінкомбанк» до   ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 ухвалено рішення, яким стягнуто з останніх на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором                № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568 789,66 грн. 
Постановою апеляційного суду Волинської області від 20 березня 2018 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня          2017 року скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_1 , як солідарного боржника із позичальником - ПП «Технобуд» на користь                       ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568 789 грн 66 коп.; стягнуто з                    ОСОБА_2 , як солідарного боржника із позичальником - ПП «Технобуд» на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором                № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568 789 грн 66 коп. 
15 лютого 2019 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» укладено договір № 2018-12-29-000001-9 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, а ТОВ «ФК «Профкапітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ПАТ «Західінкомбанк», в тому числі і до позичальника ПП «Технобуд» та поручителів  ОСОБА_1 і    ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових   осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частинами першою, другою та абзацом 1 частини п`ятої                             статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.
Відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 Цивільного кодексуУкраїни (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.
Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
При такій заміні кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України                «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
Встановивши, що між ПАТ «Західінкомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» укладено договір № 2018-12-29-000001-9 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, за умовами якого останнє набуло право вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 1202/07-189                          від 12 лютого 2007 року, укладеному з ПП «Технобуд» та поручителями  ОСОБА_1 і  ОСОБА_2 , суди дійшли правильного висновку про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» про заміну сторони у виконавчому документі.
Також, судами встановлено, що Луцьким міськрайонним судом Волинської області 06 травня 2019 року на адресу ПАТ «Західінкомбанк» надіслані виконавчі листи про стягнення з    ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 заборгованості та судового збору у справі № 2-7356/10 для виконання. 
Згідно повідомлення ПАТ «Західінкомбанк» вказані виконавчі листи не були передані ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» у зв`язку з їх втратою та відповідно не пред`являлись до органів державної виконавчої служби на виконання. 
Згідно повідомлення Другого відділу ДВС м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 02жовтня           2019 року на виконанні у відділі не перебували та не перебувають виконавчі листи Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-7356/10, видані на виконання постанови апеляційного суду Волинської області від 20березня 2018 року про стягнення з   ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 , ПП «Технобуд» заборгованості за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого                     2007 року урозмірі 568 789,66 грн. 
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати                     Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження                       № 14-308цс19).
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
Ураховуючи вищевикладене, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» про видачу дублікатів виконавчих листів.
Доводи касаційної скарги про те, що судами було замінено сторону виконавчого провадження за відсутності самого виконавчого провадження, що є порушенням статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України                      «Про виконавче провадження», не заслуговують на увагу, оскільки заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду                 від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального і процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 червня 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» про заміну сторони у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                       С. П. Штелик
 
                                                                                                                  А. А. Калараш   
 
                                                                                                                  Є. В. Петров