ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 р.	Справа № 524/4529/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Іськова Віталія Михайловича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2020, головуючий суддя І інстанції: Андрієць Д.Д., м. Кременчук, по справі № 524/4529/20
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП ,         Інспектора взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Іськова Віталія Михайловича                 
          про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) в особі представника адвоката Кононенка А.П. звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавької області з позовом до Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, інспектора взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Іськова Віталія Михайловича (далі по тексту – інспектор БПП в м.Кременчук УПП Полтавській області ДПП Іськов В.М., апелянт), в якому просив суд скасувати постанову серії ДП18 № 596626, винесену від 15.07.2020 інспектором роти № 2 взводу № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Іськовим Віталієм Михайловичем.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу згідно спірної постанови. Крім того, оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням встановленої законом процедури, а відтак, підлягає скасуванню. 
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2020 по справі № 524/4529/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора взводу № 2 роти № 2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Іськова Віталія Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено.
Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 596626, винесену 15.07.2020 Інспектором взводу № 2 роти № 2 Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Іськовим Віталієм Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрито.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витраті, які складаються із судового збору в сумі 420,40 грн.
Інспектор БПП в м.Кременчук УПП Полтавській області ДПП Іськов В.М, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2020 по справі № 524/4529/20 скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що оскаржувану постанову про притягнення до дисциплінарної відповідальності винесено у зв`язку з тим, що 15.07.2020 о 15:09 в м. Кременчук, позивач керуючи транспортним засобом, повертаючи ліворуч з вул. Миколаївської на вул. Шевченка при зеленому сигналі світлофора, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку прямо, чим порушив п.16.6 ПДР України, відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП. Стверджує, що відеозапис є належним доказом та безпідставно не досліджений судом першої інстанції, посилаючись на позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 16.08.2019 по справі № 524/126/17, від 31.07.2019 по справі № 524/495/17, від 28.11.2018 по справі № 537/1214/17. Також, наводячи правову позицію, викладену в постанові Великою Плати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі 520/2261/19, зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог. Враховуючи викладене, наполягає на тому, що оскаржувана постанова є законною.
Представник позивача в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, з огляду на те, що спірна постанова не відповідає вимогам ст.283КУпАП, оскільки в ній не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис, наданий до матеріалів справи, а також стверджує, що суть правопорушення сформульована незрозуміло та не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 15.07.2020 інспектором роти №2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Іськовим В.М., була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №596626, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
В постанові зазначено, що 15.07.2020 о 15:09 в м. Кременчук, водій керуючи транспортним засобом, повертаючи ліворуч з вул. Миколаївської на вул. Шевченка при зеленому сигналі світлофора, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку прямо, чим порушив п.16.6 ПДР України.
Не погодившись із вказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду з даним позовом про її скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також з невідповідності оскаржуваної постанови вимогам ст. 283 КУпАП. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до п.16.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР) повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.
Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивнi заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України “Про Національну поліцію” визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положеннями цього Закону надано право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Відповідачем на підтвердження факту скоєння позивачем вищевказаного правопорушення долучено до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який було досліджено судами першої та апеляційної інстанцій.
Однак, з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що при здійсненні позивачем повороту ліворуч з вул. Миколаївської на вул. Шевченка при зеленому сигналі світлофора, між автомобілем, яким керував позивач, та автомобілями, які рухалися у зустрічному напрямку, відстань була достатньою для безпечного вчинення позивачем такого маневру та не спричинило та не могло спричинити жодних перешкод для руху автомобілів, які рухалися в зустрічному напрямку прямо.
Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні беззаперечні підстави для висновку, що ОСОБА_1 було вчинене адміністративне правопорушення пп.16.6 ПДР, у зв`язку з чим, з огляду на норми ч. 2 ст. 77 КАС України, неможливо стверджувати про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення п.16.6 ПДР відповідачем не надано.
Твердження апелянта про ненадання позивача належних доказів щодо невчинення ним адміністративного правопорушення є хибним з огляду на положення ч. 2 ст. 251 КУпАП та ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до яких обов`язок доказування у справах про адміністративні правопорушення покладається саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, тобто, в цьому випадку, саме на інспектора БПП в м.Кременчук УПП Полтавській області ДПП ОСОБА_2 .. 
Також є хибним посилання апелянта на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, оскільки така постанова не містить жодної оцінки застосування положень ч. 2 ст. 251 КУпАП та ч. 2 ст. 77 КАС України в контексті спірних правовідносин цієї справи та стосується інших правовідносин, з іншим норматино-правовим регулюванням.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 в своїх поясненнях вказав, що не порушував ПДР та не зазначив, що дотримувався п. 16.6. ПДР є алогічними та не свідчать про вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення.
Також, слід вказати, що відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, інспектор поліції в порушення вимог ст. 283 КУпАП не зазначив у постанові технічний засіб, яким ним було здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.
Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 24.01.2019 по справі № 592/5576/17, від 11.12.2019 по справі № 761/41786/16-а, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.
Колегія суддів також вважає безпідставним посилання на позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 16.08.2019 по справі № 524/126/17, від 31.07.2019 по справі № 524/495/17, від 28.11.2018 по справі № 537/1214/17, оскільки у вказаних постановах відсутні будь-які правові висновки щодо застосування норми ч. 3 ст. 283 КУпАП в контексті спірних відносин, а саме, визнання належним доказом відеозапису у випадку, якщо поліцейським не зазначено у постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності технічного засобу, яким було здійснено такий відеозапис.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт вчинення позивачем порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.16.6 ПДР.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 596626 винесеною від 15.07.2020 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Інспектора взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Іськова Віталія Михайловича - залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2020 по справі № 524/4529/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова