ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 листопада 2020 року           справа №360/1952/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: суддя-доповідач Казначеєва Е.Г., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 р. у справі № 360/1952/20 (головуючий І інстанції Н.М. Басова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                       ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі - відповідач, ГУ ДКС), в якому просив: 
- визнати бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України з не виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 по справі №360/4074/19 та виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 по адміністративній справі №360/4074/19, в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1921 грн протиправним;
- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України поновити виконання та виконати постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 по справі №360/4074/19 та виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 по адміністративній справі №360/4074/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1921 грн (а.с.23-26).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року відмовлено в задоволені позовних вимог.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судове рішення у справі № 360/4074/19 щодо стягнення судового збору має виконуватися відповідачем, що не заперечувалось ним. Стягнення судових витрат з боржника за судовим рішенням здійснюється відповідними органами Казначейства шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника. Абзацом 9 пункту 2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"» від 13 квітня 2020 року № 553-IX (далі - Закону № 553) чи іншими нормами, не встановлювалась заборона здійснення безспірного списання коштів боржників державних органів або бюджетних установ за рахунок бюджетних асигнувань. Судовим рішенням не було зобов`язано відповідача здійснити безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на користь стягувача. Також апелянт зазначає, що відповідач не мав підстав визначених Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) (далі - Порядок № 845), для зупинення безспірного списання. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 по справі №360/4074/19 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року, скасовано рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі № 360/4074/19 та прийнято нову постанову, якою задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 27.08.2019 № 0010935106, а саме суд: визнав протиправним і скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 27.08.2019 № 0010935106; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 1921 грн. (а.с.5-7).
04.02.2020 Луганським окружним адміністративним судом видано позивачу виконавчий лист №360/4074/19 щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області  на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 1921 грн. (а.с.12).
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 по справі №360/4074/19 виправлено описку у шостому абзаці резолютивної частини постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року шляхом зазначення вірного коду ЄДРПОУ Головного управління ДФС у Луганській області   - 39591445 (а.с.8).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 за заявою ОСОБА_1 виправлено допущену описку у виконавчому листі, виданому 04.02.2019 Луганським окружним адміністративним судом, у справі № 360/4074/19 про стягнення судового збору в інформації щодо ідентифікаційного коду Головного управління ДФС у Луганській області та вважати правильним ідентифікаційний код Головного управління ДФС у Луганській області: " 39591445" (а.с.10-11).
25.03.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про примусове виконання судового рішення, а саме виконати постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 у справі № 360/4074/19, яка набрала законної сили 22 січня 2020 року, з урахуванням ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року по справі №360/4074/19, за виконавчим листом по адміністративній справі №360/4074/19 від 04.02.2020, та з урахуванням ухвали Луганського окружного адміністративного суду про виправлення помилки у виконавчому документі від 20.03.2020 справа № 360/4074/19, за якими стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області  судовий збір у розмірі 1921 грн (а.с.9).
Відповідач листом від 30.03.2020 №13-11/1112 повідомив, що у виконавчому листі по справі № 360/4074/19 зазначено дату видачі 04.02.2020, при цьому в абзаці другому резолютивної частини ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 зазначено "виправити допущену описку у виконавчому листі, виданому 04.02.2019 Луганським окружним адміністративним судом". З огляду на викладене, необхідно виправити помилку/описку в ухвалі суду від 20.03.2020 № 360/4074/19 щодо дати видачі виконавчого листа та надати ухвалу суду про виправлення помилки/описки (засвідчену судом), яка є невід`ємною від виконавчого документа (а.с.13).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 за заявою ОСОБА_1 виправлено описку, допущену в резолютивній частині ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі № 360/4074/19, а саме, вважати правильним викладеним абзац 2 (другий) резолютивної частини ухвали про виправлення помилки у виконавчому документі в наступній редакції: "Виправити допущену описку у виконавчому листі, виданому 04.02.2020 Луганським окружним адміністративним судом у справі № 360/4074/19 про стягнення судового збору в інформації щодо ідентифікаційного коду Головного управління ДФС у Луганській області та вважати правильним ідентифікаційний код Головного управління ДФС у Луганській області: " 39591445" (а.с.14).
11.04.2020 позивачем направлено до відповідача ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 07.04.2020, якою виправлено описку, допущену в резолютивній частині ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №360/4074/19 (а.с.15). 14.04.2020 за вих.№13-11/1291 відповідачем прийнято вищевказану заяву позивача (а.с.16).
07.05.2020 відповідачем надано позивачу інформацію за вих.№04-11/1605, в якій останній зазначив, що відповідно до абзацу 8 статті 2 частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-ІХ установлено, що тимчасово, з дня набрання чинності цим Законом до 01 січня 2021 року, не застосовуються такі норми Бюджетного кодексу України, зокрема частина перша статті 25 Бюджетного кодексу України, щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. При цьому, виконавчий лист про стягнення коштів відповідно до пункту 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, приймається до виконання, але безспірне списання коштів відповідно до підпункту 4 пункту 13 Порядку № 845 зупиняється (а.с.17).
Відповідач направив позивачу та Головному управлінню ДФС у Луганській області  інформацію, в якій зазначив, що  виконавчий лист приймається до виконання, але безспірне списання коштів відповідно до п.п.4 п.13 Порядку 845 зупиняється (а.с.77).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позовних вимог, виходив з того, що з моменту набрання чинності Закону № 553 законодавець тимчасово зупинив повноваження органів казначейської служби щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду.
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлює Закон № 4901-VI.
Таким чином, судове рішення, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), та особливості їх виконання встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 1404-VIII, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 4901-VI, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 3 Закону № 4901-VI, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.
Відповідно до частини 1 статті 25 Бюджетного кодексу України, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Підпунктом 14 пункту 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 №1280, Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.
Отже, законодавством наділено органи Казначейства повноваженнями здійснювати безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів або боржників на підставі рішення суду.
Частиною 4 статті 3 Закону № 4901-VI встановлено, що перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Підпунктом 1 пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Видатки бюджетних установ, щодо яких прийнято рішення про накладення на них арешту, дозволяється здійснювати в частині видатків, які статтею 55 цього Кодексу визначено як захищені, у разі зазначення про це у судовому рішенні.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржника, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначений Порядком № 845.
Пунктом 2 Порядку № 845 визначено, що безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.
Виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України "Про виконавче провадження".
За п.16 Порядку, органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів: 1) для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів та інших доходів бюджету; 2) що надійшли в результаті повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії; 3) що надійшли від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, вилученого уповноваженими державними органами; 4) що надійшли в результаті конфіскації національної або іноземної валюти; 5) що надійшли в інший установлений законодавством спосіб; 6) з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку.
Згідно з п. 3 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
За положенням п.26 Порядку, безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).
Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку за визначеним кодом економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог пункту 28 цього Порядку.
Судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету. В разі коли у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів зазначений код не передбачений або за таким кодом до кінця бюджетного періоду сума бюджетних асигнувань менша, ніж сума списання, або відсутні відкриті асигнування (залишки коштів на рахунках), безспірне списання судових витрат, штрафів здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється стягнення коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів.
Безспірне списання коштів з рахунків підприємств, установ, організацій здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку коштів на рахунку.
Орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів, що обліковуються на рахунку бюджетної установи, яка здійснює централізоване обслуговування боржника, у межах відповідних бюджетних асигнувань з урахуванням положень пункту 25 цього Порядку.
Системний аналіз наведених норм права в контексті конкретних обставин справи дає підстави для такого висновку, що рішення суду щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань державного органу на користь позивача  судового збору,  здійснюється відповідними органами Казначейства шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника..
Відповідно до пункту 6 Положення №845, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).
Пунктом 8 Положення №845, органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: 1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; 2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; 3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.
Відповідно до п.28 Порядку № 845, орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.
З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.
У повідомленні зазначаються строк подання боржником або бюджетною установою, що здійснює централізоване обслуговування боржника, інформації, пов`язаної з виконанням рішення про стягнення коштів, який не може перевищувати п`яти робочих днів з дати надходження повідомлення, та відомості про непроведення органом Казначейства платежів за платіжними дорученнями боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника.
Визначені коди класифікації видатків бюджету та/або рахунки, за якими проводиться безспірне списання коштів, можуть бути змінені органом Казначейства за обґрунтованою заявою боржника.
За п.38 Порядку, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.
Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.
Відповідно до п.39 Порядку №845, у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.
Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.
Відповідно до пункту 13 Порядку №845, зупинення безспірного списання коштів здійснюється у разі: зупинення судом виконання: виконавчого документа, рішення про стягнення коштів, звернення до суду із заявою про заміну особи (боржника, стягувача) правонаступником, наявності інших передбачених законом обставин.
Матеріалами справи свідчать, що Казначейство після надходження відповідної заяви позивача вживались заходів з метою належного виконання судового рішення та виконавчого листа, за яким стягувачем є позивач, а саме з метою належного виконання повідомлялось про необхідність виправлення описки в судовому рішенні та виконавчому листі, які ускладнювали його виконання.
Проте, у подальшому відповідачем не виконано обов`язку, передбаченого ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком № 845 щодо виконання рішення суду в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань державного органу на користь позивача  судового збору , яке набрало законної сили та відповідно до  ст.124 Конституції України є обов`язковим до виконання на всій території України.
Щодо законності дій відповідача з зупинення безспірного списання за виконавчим листом, суд зазначає наступне.
З 18 квітня 2020 року, тобто, після виправлення помилки/описки в судовому рішенні та виконавчому листі та повідомлення відповідача,  набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року № 553-IX.
Відповідно до абз. 9 пункту 2 розділу II Прикінцевих положень Закону № 553, тимчасово, з дня набрання чинності цим Законом до 1 січня 2021 року, не застосовуються такі норми Бюджетного кодексу України, зокрема частина 1 статті 25 Бюджетного кодексу України, щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-р/2020 від 28.08.2020, положення абзацу 9 пункту 2 розділу II визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
Таким чином, з 18.04.2020 до прийняття рішення Конституційним Судом 28.08.2020 дійсно було зупинено повноваження органів казначейської служби щодо здійснення саме безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Разом з цим, з 28.08.2020 після прийняття рішення Конституційного Суду  рішення суду підлягало виконанню за наявністю провадження з цього питання. Суд першої інстанції повинен був зупинити провадження у справі.
Суд апеляційної інстанції зазначає, в межах розгляду цієї справи необхідно встановити чи допущено відповідачем протиправну бездіяльність щодо своєчасного виконання виконавчого листа. Одночасно дослідженню підлягають обставини, які підтверджують поважність причин його невиконання.
Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання  обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Верховний Суд України у постанові від 13.06.2017 у справі № 21-1393а17 роз`яснив, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Оскільки, відповідач прийняв до виконання виконавчий лист, але не вчинив дій на його виконання, не може розцінюватись як бездіяльність, оскільки на час надання відповіді у останнього були наявні причини для таких дій. Отже, враховуючи те, що норми, на які послався відповідач, зупиняючи виконання безспірного списання коштів на підставі рішення суду, визнані неконституційними, то вимоги позивача підлягають задоволенню частково.
Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції допустив часткове порушення норм матеріального і процесуального права в відмови у задоволенні частини позовних вимог, а тому таке рішення підлягає скасуванню.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статями  272, 308,  311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
                                        
                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 р. у справі № 360/1952/20 - задовольнити частково.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 р. у справі № 360/1952/20 - скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області поновити виконання та виконати постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 по справі №360/4074/19 за виконавчим листом  Луганського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 по адміністративній справі №360/4074/19  в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області   витрат зі сплати судового збору в сумі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн).
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено  17 листопада 2020 року. 

Суддя-доповідач:                                                                          Е.Г. Казначеєв

Судді:                                                                                       Л.В. Ястребова

                                                                                                     І.Д. Компанієць