СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2020 р.                                                        Справа № 922/1016/20  

Колегія   суддів  у   складі:  головуючий  суддя  Шевель О.В.,  суддя  Крестьянінов О.О., суддя  Тарасова І.В. 
за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх.№3158 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 27.10.2020, постановлену суддею Сусловою В.В. у приміщенні господарського суду Харківської області 27.10.2020 о 15:12 годині (повний текст ухвали підписано 29.10.2020) у справі № 922/1016/20
за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі Харківської області, 
до 1) ОСОБА_1 , смт. Козача Лопань Дергачівського району Харківської області,
      2) Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків,
   3) Фермерського господарства "Планета", смт. Козача Лопань Дергачівського району Харківської області,
про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів, повернення ділянки,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.10.2020 клопотання представника відповідачів - ОСОБА_1 та ФГ "Планета" (вх. № 24435 від 20.10.2020) про закриття провадження у справі задоволено. Закрито провадження у справі №922/1016/20 на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.
Суд першої інстанції зазначив, що в цій справі спірна земельна ділянка була надана в оренду ОСОБА_1 як громадянину України на підставі договору оренди землі від 30.05.2014, укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 ; після отримання спірної земельної ділянки в оренду, ОСОБА_1 фактично передав її в суборенду вже існуючому на той час ФГ "Планета" за договором суборенди земельної ділянки     від 03.06.2014, однак вказане не свідчить, що спірна земельна ділянка є землею фермерського господарства в розумінні статті 12 Закону України "Про фермерське господарство"; за таких обставин, із посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 12.05.2020 у справі № 357/1180/17, суд першої інстанції зазначив, що спори, пов`язані з наданням в оренду земельної ділянки існуючому фермерському господарству без проведення земельних торгів шляхом надання в оренду додаткової земельної ділянки для ведення фермерського господарства його засновнику і подальшого передання цієї ділянки у користування фермерського господарства, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Заступник керівника Харківської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить вищезазначену ухвалу скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апелянт зазначає, що виходячи з правової природи оспорюваного договору оренди землі та цільового призначення земельної ділянки, яка була надана першому відповідачу саме для ведення фермерського господарства (тобто договір був укладений не в інтересах фізичної особи), наявні всі ознаки господарського договору, що, в свою чергу, має наслідком отримання стороною прибутку від ведення підприємницької діяльності, тому, на думку заявника, даний спір підвідомчий суду господарської юрисдикції; крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №619/264/18 за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та ФГ "Планета" про визнання незаконним та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди, суборенди, зобов`язання вчинити дії, - з аналогічним суб`єктним складом та змістом спірних правовідносин, - дійшов висновку, що вказаний спір віднесено до юрисдикції господарських судів; таким чином, закриваючи провадження у справі №922/1016/20 з підстав п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України за наявності постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №619/264/18, суд першої інстанції взагалі позбавляє прокурора можливості реалізації права на судовий захист, що суперечить засадам як цивільного так і господарського судочинства, а також нівелює положення Конституції України в цій частині. Також заявник скарги вказує, що в порушення ч. 4 ст. 236 ГПК України суд першої інстанції не врахував висновків щодо застосування ст. 20 ГПК України, викладених Великою Палатою Верхового Суду у постанові від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц, висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10.04.2019 у справі №619/264/18.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, призначено її розгляд на 22.12.2020, встановлено учасникам справи строк до 18.12.2020 для подання відзивів на апеляційну скаргу, заяв, клопотань тощо.
16.12.2020, тобто в межах визначеного строку, представник першого та третього відповідачів – ОСОБА_1 та ФГ "Планета" – надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що місцевий господарський суд правомірно закрив провадження у справі з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.05.2020 у справі № 357/1180/17, оскільки в силу приписів ч.4 ст.236 ГПК суд був безумовно зобов`язаний враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також представник зазначених учасників справи стверджує, що керівник Дергачівської місцевої прокуратури під час представництва інтересів держави в суді не дотримався вимог ст.23 Закону України "Про прокуратуру", ст.53 ГПК України (п. 76 – 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18. 
У судовому засіданні 22.12.2020 були присутні прокурор та представник першого і третього відповідачів, які підтримали викладену ними письмово правову позицію. У вказаному засіданні було оголошено перерву до 24.12.2020, про що повідомлено всіх учасників справи.
23.12.2020 другий відповідач, ГУ Держгеокадастру у Харківської області, подав клопотання (вх.№12968), в якому просить розглядати справу в судовому засіданні 24.12.2020 без участі представника другого відповідача, з урахуванням правової позиції, викладеної у відзиві на апеляційну скаргу, що був поданий даним учасником справи.
24.12.2020 до суду надійшов відзив ГУ Держгеокадастру у Харківської області на апеляційну скаргу (надісланий поштою 18.12.2020, тобто в межах установленого судом строку), в якому даний учасник справи наполягає на тому, що зважаючи на суб`єктний склад сторін, характер спірних правовідносин та враховуючи новітні висновки Верховного Суду (а не застарілі правові позиції, на які посилається прокурор і від яких Велика Палата Верховного Суду відступила в постанові від 12.05.2020 у справі №357/1180/17), даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Другий відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.
У судовому засіданні 24.12.2020 прокурор та представник першого і третього відповідачів підтримали викладену ними письмово правову позицію. Другий відповідач не скористався своїм правом на участь представника у даному судовому засіданні та, як уже зазначалося, просив суд розглядати справу без участі представника ГУ Держгеокадастру у Харківської області.
В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах строку, встановленого ст.273 ГПК України.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України. 
За таких обставин колегія суддів, дослідивши матеріали справи, враховуючи також закінчення встановленого ч.2 ст.273 ГПК України строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції,  дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні. 
У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.
Наказом Головного управління Держземагенства у Харківській області № 655/СГ від 27.05.2014  надано громадянину ОСОБА_1 земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля), загальною площею 36,9932 га (кадастровий номер 6322082500:01:000:0595), зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.04.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 349233263220), розташовану за межами населених пунктів Токарівської сільської ради на території Дергачівського району Харківської області, для ведення фермерського господарства строком на 49 років.
На виконання зазначеного наказу, між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 30.05.2014 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6322082500:01:000:0595, строком на 49 років, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.06.2014 за № 5932358.
Отже, спірна земельна ділянка була надана в оренду ОСОБА_1 , як громадянину України  на підставі договору оренди землі від 30.05.2014, укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 . Після отримання спірної земельної ділянки в оренду, ОСОБА_1 фактично передав її в суборенду вже існуючому на той час ФГ "Планета" за договором суборенди земельної ділянки  від 03.06.2014.
Відповідних обставин учасники справи не заперечують.
У квітні 2020 року керівник Дергачівської місцевої  прокуратури звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Фермерського господарства "Планета", в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області № 655-СГ від 27.05.2014 про надання  в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 ;
- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 30.05.2014, загальною площею 36,9932 га, кадастровий номер 6322082500:01:000:0595, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 ;
- скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 30.05.2014 з кадастровим номером 6322082500:01:000:0595, загальною площею 36, 9932 га;
- визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки від 03.06.2014 з кадастровим номером 6322082500:01:000:0595, загальною площею 36,9932 га, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Планета";
- скасувати державну реєстрацію договору суборенди земельної ділянки від 03.06.2014 з кадастровим номером 6322082500:01:000:0595, загальною площею 36,9932 га, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Планета";
- зобов`язати ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку з кадастровим номером 6322082500:01:000:0595, загальною площею 36,9932 га шляхом складання акту прийому-передачі.
У позовній заяві (т.1, а.с.13) прокурор зазначив, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №619/264/18 закрито провадження у вказаній справі за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, який було подано в січні 2018 року до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ФГ "Планета" про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди, суборенди, зобов`язання вчинити дії - стосовно двох земельних ділянок, у тому числі, земельної ділянки з кадастровим номером 6322082500:01:000:0595 (щодо якої заявлено відповідні вимоги у даній господарській справі №922/1016/20). Із постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №619/264/18, належним чином засвідчену копію якої додано до позовної заяви (т.1, а.с.19), вбачається, що підставою для закриття провадження став висновок про те, що оскільки фермерські господарства є юридичними особами, земельні спори з іншими юридичними особами підвідомчі господарським судам, тому вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Ухвалою господарського суду від 28.05.2020 було відкрито провадження в даній господарській справі № 922/1016/20. 
17.06.2020 представником ФГ "Планета" подано до господарського суду клопотання (т.1, а.с.84) про залишення позову без розгляду, в якому заявник посилався на відсутність у матеріалах справи відомостей про виконання прокурором вимог ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру".
Ухвалою суду від 09.07.2020 задоволено клопотання представника ФГ Планета" та Луценка І.М. про зупинення провадження у справі; провадження у справі 922/1016/20    зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови.
Ухвалою від 14.09.2020 судом поновлено провадження у справі № 922/1016/20, призначено підготовче засідання на 22.09.2020. Ухвалою від 22.09.2020 повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 20.10.2020. Ухвалою від 20.10.2020 повідомлено нову дату підготовчого засідання – 27.10.2020.
Оскаржуваною ухвалою господарського суду Харківської області від 27.10.2020 клопотання представника відповідачів - ОСОБА_1 та ФГ "Планета" (вх. № 24435 від 20.10.2020) про закриття провадження у справі задоволено, закрито провадження у справі №922/1016/20 – з наведених вище підстав.
Надаючи оцінку аргументам оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України - з урахуванням меж апеляційного перегляду, визначених ст.269 ГПК України - колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, на яку послався місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
В обґрунтування вказаного висновку суд зазначив, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 357/1180/17 відступила від власного правового висновку щодо юрисдикції спорів за участю фермерського господарства, визначивши, що спори, пов`язані з наданням в оренду земельної ділянки існуючому фермерському господарству без проведення земельних торгів шляхом надання в оренду додаткової земельної ділянки для ведення фермерського господарства його засновнику і подальшого передання цієї ділянки у користування фермерського господарства, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Надаючи оцінку вказаним аргументам, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17).
Східним апеляційним господарським судом на підставі відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 922/1830/19 (правовідносини в якій є подібними до даної справи №922/1016/20) справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. У вказаній ухвалі колегія суддів зазначила, що вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 357/1180/17, від 20.03.2019 у справі №619/1680/17-ц, від 03.04.2019 у справі №621/2501/18, від 15.01.2020 у справі №698/119/18, стосовно належності до цивільної юрисдикції спорів про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства без проведення земельних торгів, оскільки, на думку колегії суддів, такі спори повинні розглядатися в порядку господарського судочинства. Однак станом на 24.12.2020 у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості про прийняття та розгляд вищевказаної справи Великою Палатою Верховного Суду.
Отже, як на момент постановлення оскаржуваної ухвали від 27.10.2010 в даній справі №922/1016/20, так і на час її апеляційного перегляду, дійсно є актуальною вищенаведена правова позиція Великої Палати Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 357/1180/17. 
Разом з тим, як було встановлено вище на підставі наявних у справі доказів та не заперечується учасниками справи, у січні 2018 року керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області звертався до суду цивільної юрисдикції з позовом до тих же осіб, з тим же предметом із тих же підстав, що в даній справі №922/1016/20, однак судом касаційної інстанції висловлено правову позицію про те, що такий позов має розглядатися в порядку не цивільного, а господарського судочинства.
Однак місцевим господарським судом в мотивувальній частині оскаржуваної ухвалі не було надано жодної оцінки відповідним обставинам та не наведено обґрунтування щодо причин відхилення посилань прокурора на ці обставини.
У відповідності до висновків, яких дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 24.11.2020 у справі №  916/3076/19 з посиланням на усталену практику  Європейського суду з прав людини, у випадку коли непослідовність національних судів створила позивачеві перешкоди у реалізації права на судовий захист,  розгляд відповідного спору має завершити суд за правилами того судочинства, в порядку якого вдруге подано позов - після відмови судів у здійсненні його розгляду в порядку іншого судочинства (навіть якщо в подальшому буде встановлено, що перший позов було подано до суду належної юрисдикції). Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 761/46959/17 (провадження № 14-306цс19), а також у постановах Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 914/422/19, від 11.11.2020 у справі № 759/14328/18.
Проте, як вбачається з оскаржуваної ухвали, місцевим господарським судом, всупереч вищенаведеним приписам ч.4 ст.236 ГПК України, не було враховано відповідні висновки Верховного Суду та не обґрунтовано підстав для закриття провадження в даній господарській справі (з урахуванням того, що прокурору вже було відмовлено в розгляді такого ж позову в порядку цивільного судочинства). 
Окрім того, на момент звернення прокурора з позовом у даній господарській справі (у квітні 2020 року) постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 357/1180/17 ще не було ухвалено. При цьому в оскаржуваній ухвалі відсутнє мотивування, з якого вбачалося б, що прокурор неправильно визначив юрисдикцію спору при зверненні з цим позовом до господарського суду.
Тобто висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, не повною мірою відповідають обставинам даної справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає закриття провадження в даній справі передчасним, таким, що перешкоджає позивачеві в реалізації права на судовий захист.
Згідно з приписами ч.3 ст.271, п.3 ст.280 ГПК України, відповідне є підставою для скасування ухвали про закриття провадження у справі (як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі) та для передання справи на розгляд суду першої інстанції. 
Отже, апеляційна скарга заступника керівника Харківської обласної прокуратури підлягає задоволенню.
Також, як встановлено вище, в ході розгляду справи в суді першої інстанції представником ФГ "Планета" було подано до господарського суду клопотання про залишення позову без розгляду, в якому заявник посилався на відсутність у матеріалах справи відомостей про виконання прокурором вимог ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру".
Вказане питання розглядалося місцевим господарським судом, зокрема, з метою його з`ясування та забезпечення правильного застосування норм Закону України "Про прокуратуру" провадження у справі було зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови. Разом з тим, після поновлення провадження у справі ухвалою від 14.09.2020 суд першої інстанції в жодному процесуальному документі (в тому числі, в оскаржуваній ухвалі від 27.10.2020), не надав оцінки правомірності звернення прокурора з даним позовом з точки зору відповідності або невідповідності його дій нормам ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" – незважаючи на те, що учасники справи (зокрема, ФГ "Планета") просили суд розглянути відповідне питання, яке, на думку колегії суддів, має важливе значення для подальшого розгляду справи. 
На відповідні обставини посилався представник першого та третього відповідачів в ході апеляційного провадження в обґрунтування підстав для залишення оскаржуваної ухвали суду про закриття провадження у справі без змін. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у випадку встановлення обставин щодо недотримання прокурором вимог ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та, відповідно, щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави, вже після відкриття провадження у справі - судом має бути вчинено іншу процесуальну дію. А саме, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати; в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).
Колегія суддів також зазначає, що у відповідності до вищенаведених приписів ч.4 ст.236 ГПК України, місцевому господарському суду в ході подальшого розгляду справи слід врахувати висновки Верховного Суду, викладені в постановах у справах зі спорів, в яких правовідносини сторін є подібними.
За таких обставин, керуючись ч.3 ст.271, п.6 ч.1 ст.275, п.3 ст.280, 281, 282, 284  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити. 
Ухвалу господарського суду Харківської області від 27.10.2020 у справі №922/1016/20 скасувати.
Справу №922/1016/20 передати на розгляд господарського суду Харківської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено   28.12.2020 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Шевель

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов  

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова