ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 460/143/20 пров. № А/857/9736/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Глушка І.В., Макарика В.Я., 
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконфренеції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №460/143/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (головуючий суддя першої інстанції – Недашківська К.М., час ухвалення - 10.38 год., місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного тексту – 10.07.2020 р.),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасувати податкових повідомлень - рішень від 27.02.2019: №0003221304, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами в розмірі 11057 грн. 46 коп.; №0003211304, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів в розмірі 24326 грн. 41 коп.
Позовна заява обґрунтована тим, що за результами документальної невиїзної перевірки дотримання громадянкою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вимог законодавства України з питань державної митної справи, контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 27.02.2019 про збільшення сум грошових зобов`язань за сплати мита та податку на додану вартість. Рішення гуртуються на тому, що за результатами порівняльного аналізу електронної копії митної декларації та інформації, що стосується товару, митне оформлення якого завершено, отриманої від митних органів Литовської Республіки щодо надання інформації про митне оформлення автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 встановлено невідповідність відомостей щодо митної вартості імпортованого транспортного засобу. Контролюючий орган вказує, що база оподаткування КТЗ занижена на суму 88459,64 грн. внаслідок чого до бюджету не сплачені платежі у повному обсязі. Позивач вказує, що такі рішення фіскального органу є протиправними, оскільки при митному оформленні КТЗ позивачем (декларантом) сплачені усі належні платежі у повному обсязі; митна вартість КТЗ визначена за 6 резервним методом визначення вартості товару; декларантом надані усі належні документи для митного оформлення автомобіля; жодних правових підстав для збільшення бази оподаткування не існує, оскільки контролюючим органом не доведено факту того, що надані позивачем документи для митного оформлення КТЗ містили розбіжності чи містили недостовірну інформацію.  
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 27 лютого 2019 року №0003221304 та №0003211304. Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 840, 80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Рівненській області.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,  відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що  рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального права.  
Апелянт зазначає, що за  результатами порівняльного аналізу електронної копії митної декларації та інформації, що стосується товару, митне оформлення якого завершено, отриманої від митних органів Литовської Республіки щодо надання інформації про митне оформлення автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 встановлено невідповідність відомостей щодо митної вартості імпортованого транспортного засобу, а саме: (1) у графі 22 «Валюта та загальна сума за рахунком» МД №UA205090/2018/047752 від 20.06.2018 зазначено суму 2800 Євро (85409,30 грн. за курсом НБУ), заявлена митна вартість становить 97610,63 грн. (3200 Євро); (2) відповідно до документів, надісланих ситними органами Литовської Республіки: митної декларації від 19.06.2018 №18LTKC0100EK0880F2, згідно якої здійснено експорт КТЗ марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , рахунку-фактури від 19.06.2018 серії BLA №450781, квитанції про отримання готівки серії BLB №9957933 від 19.06.2018 – вартість КТЗ становить 6100 Євро (186070,27 за курсом НБУ); відправником КТЗ марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 виступала компанія UAB «VILRETA», M.K.CIURLINIO g.15, LT, отримувачем – ОСОБА_1 . Вважає, що база оподаткування КТЗ занижена на суму 88459,64 грн. внаслідок чого до бюджету не сплачені платежі у повному обсязі. 
Зазначає, що  позивачем не надано декларацію країни відправлення із вартісними характеристиками товару що могли б підтвердити його позицію та відрізнялись від даних, вказаним в імпортній митній декларації, отриманій відповідачем від митних органів Країни Литва. Відповідно до норм Митного кодексу України та Податкового кодексу України у контролюючого органу були наявні усі правові підстави для винесення оскаржуваних рішень. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що твердження апелянта є безпідставними, а оскаржуване рішення – законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням  норм матеріального та процесуального права. 
Позивач у відзиві вказує на те, що в Литовській Республіці здійснено лише саме декларування автомобіля на рівні 6100 євро на експорт, але самого експорту, як такого не відбулося. Виїзд такого транспортного засобу з території Литовської Республіки не зафіксований.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача проти апеляційної скарги  заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ревізором-інспектором Головного управління ДПС у Рівненській області проведено перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства з питань повноти нарахування та сплати митних платежів, за результатами якої складений Акт «Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання громадянкою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 20.06.2018 №UA205090/2018/047752» від 14.02.2019 №320/17-00-13-04/ НОМЕР_1 (далі іменується – Акт перевірки).
Актом перевірки встановлено порушення статті 49, частини 1 статті 41, статті 52, частини 2 статті 257, частини 1 та 2 статті 270, частини 1 статті 272, частини 2 статті 277, статті 278, статті 289 Митного кодексу України (далі МК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита на загальну суму 8845,97 грн.; пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі іменується – ПК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ПДВ на загальну суму 19461,13 грн.
На підставі Акта перевірки фіскальним органом винесені податкові повідомлення-рішення від 27.02.2019: №0003221304, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами» у загальному розмірі 11057,46 грн., у томі числі: за податковим зобов`язанням – 8845,97 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 2211,49 грн.; №0003211304, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» у загальному розмірі 24326,41 грн., у тому числі: за податковим зобов`язанням – 19461,13 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 4865,28 грн.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем жодними допустими і належними доказами не спростовано факт придбання позивачем КТЗ марки  «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 за ціною 2800 Євро та факт його імпорту саме з Бельгії, а не з Литовської Республіки.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Як слідує із акту перевірки, висновки контролюючого органу базуються на тому, що за результатами порівняльного аналізу електронної копії митної декларації та інформації, що стосується товару, митне оформлення якого завершено, отриманої від митних органів Литовської Республіки щодо надання інформації про митне оформлення автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 встановлено невідповідність відомостей щодо митної вартості імпортованого транспортного засобу, а саме: (1) у графі 22 «Валюта та загальна сума за рахунком» МД №UA205090/2018/047752 від 20.06.2018 зазначено суму 2800 Євро (85409,30 грн. за курсом НБУ), заявлена митна вартість становить 97610,63 грн. (3200 Євро); (2) відповідно до документів, надісланих ситними органами Литовської Республіки: митної декларації від 19.06.2018 №18LTKC0100EK0880F2, згідно якої здійснено експорт КТЗ марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , рахунку-фактури від 19.06.2018 серії BLA №450781, квитанції про отримання готівки серії BLB №9957933 від 19.06.2018 – вартість КТЗ становить 6100 Євро (186070,27 за курсом НБУ); відправником КТЗ марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 виступала компанія UAB «VILRETA», M.K.CIURLINIO g.15, LT, отримувачем – ОСОБА_1 . 
Контролюючий орган вказує, що база оподаткування КТЗ занижена на суму 88459,64 грн. внаслідок чого до бюджету не сплачені платежі у повному обсязі. 
З матеріалів справи вбачається, що митне оформлення транспортного засобу марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2013 року виготовлення  здійснене 20.06.2018 за поданою декларантом (митним брокером) ТОВ «Логістикброк» митною декларацією №UA205090/2018/047752; у графі «Одержувач» вказаний – ОСОБА_2 .
Зі змісту Довіреності від 18.06.2018 вбачається, що громадянка ОСОБА_1 уповноважила громадянина ОСОБА_2 на купівлю за кордоном на її ім`я транспортних засобів.
У графі 15 «Країна відправлення» вказано: Бельгія; у графі 16 «Код країни відправлення»  – BE. 
Митну вартість КТЗ визначено за 6 резервним методом визначення митної вартої (графа 43) на рівні 2800 Євро (графа 22), статистична вартість 97,61063 (графа 46), графа 45 «коригування» - 97610,63 грн.; за митне оформлення КТЗ при його митній вартості було нараховано та сплачено митні платежі (графа 47) – 10% - 9761,06 грн., 0,103 Євро – 4590,23 грн., 20% - 22392,38 грн.
До митного оформлення  декларантом позивача надано, зокрема, рахунок-фактуру від 18.06.2018 із зазначенням ціни товару – 2800 Євро; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. 
Митне оформлення КТЗ здійснене та автомобіль випущено у вільний обіг; КТЗ зареєстровано на позивача, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . 
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються  нормами МК України,  ПК України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно зі  статтею 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього  Кодексу  та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
У відповідності до частини другої  статті 544 МК України,  здійснюючи державну митну справу, органи доходів і зборів серед іншого забезпечують справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати, застосування заходів щодо їх примусового стягнення у межах повноважень, визначених цим  Кодексом, Податковим  кодексом України, та іншими актами законодавства України, організація застосування гарантій забезпечення сплати митних платежів, взаємодія з банківськими установами та незалежними фінансовими посередниками, що надають такі гарантії.
Згідно з  статтею 246 МК України,  метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію ( ст. 248 МК України).
Заявлені під час декларування відомості повинні об`єктивно та в повному обсязі відображати фактичні дані про товари та транспортні засоби. З`явлення недостовірних даних є порушенням митних правил і тягне за собою відповідальність, передбачену  МК України.
Відповідно до частини першої статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з  статтею 50 МК України,  відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Відповідно до частини другої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до  глави 9 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 52 МК України,  декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частини другої статті 53 МК України,  документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини першої  статті 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
В силу частини восьмої статті 264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Відповідно до частини третьої статті 345 МК України,  органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Згідно частини другої статті 351 МК України,  документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості ( п.5 ч. 5 ст. 54 МК України).
Відповідно  до частини четвертої статті 58 МК України,  митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Пунктами 3, 5 частини третьої статті 63 МК України визначено, що  митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн.
Згідно із  пунктом  54.4  статті  54 ПК України, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Пунктом  54.3  статті  54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:  платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього  Кодексу  та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;  дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;  згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;  дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;  результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те,  що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами того, що позивачем при ввезені на митну територію України  автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , було занижено його митну вартість.
В декларації країни відправника, яка надана відповідачем, №18LTKC0100EK0880F2 вказано, що країною відправлення КТЗ є – LT – Литовська Республіка. 
Натомість, митне оформлення КТЗ марки  «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 здійснене на підставі митної декларації за « 6» резервним методом, де вказано, до країною відправника є Бельгія – код країни – ВЕ. 
Перевірку виїзду задекларованого товару з Євросоюзу можна здійснити за допомогою сервісу Єврокомісії  на офіційному сайті https://ec.europa.eu/ , в розділі «Оподаткування та митний союз» (Тaxation and customs) і підрозділі «Експорт MRN-спостереження» (лише міжнародні рухи) (Export MRN Follow-up (international movements only)). Інформація про MRN доступна лише для міжнародних рухів ECS, які були завершені після 04.11.2018. 
Перевіркою на вказаному сайті MRN декларації №18LTKC0100EK0880F2 судом першої інстанції встановлено, що вказана декларація перебуває у стані виходу з підтвердження, що свідчить про те, що в Литовській Республіці здійснено саме лише декларування автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на рівні 6100 євро на експорт, але самого експорту, як такого не відбулося. Виїзд такого транспортного засобу з території Литовської Республіки не зафіксований.  
Отже, експортна декларація Литовської Республіки №18LTKC0100EK0880F2 свідчить виключно про оформлення експорту транспортних засобів із Європейського Союзу в Литовській Республіці, а не про фактичне здійснення такого експорту. 
Таким чином, відповідачем жодними допустими і належними доказами не спростовано факт придбання позивачем КТЗ марки  «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 за ціною 2800 Євро та факт його імпорту саме з Бельгії, а не з Литовської Республіки.
Також судом встановлено, що 29.11.2018 інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 7387/20500/18 за ознаками статті 485 МК України. 19.12.2018 заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 7387/20500/18 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 60174,87 грн.
Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 13.05.2019 у справі №163/355/19, постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича від 19.12.2018 у справі про порушення митних правил № 7387/20500/18 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за статтею 485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 60 174,87 грн., визнано протиправною і скасовано; провадження у справі про порушення митних правил № 7387/20500/18 закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишено без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 13.05.2019 у справі №163/355/19 – без змін.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 13.05.2019 у справі №163/355/19 встановлено, що «З досліджених матеріалів справи встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст.485 МК України правопорушення були одержані від литовських митних органів експортна митна декларація MRN № 18LTKC0100EK0880F2 від 19.06.2018 року, рахунок-фактура серії BLA №450781 від 19.06.2018 року та рахунок-фактура серії BLB №9957933 від 19.06.2018 року. Між відомостями цієї експортної декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідності щодо вартості транспортного засобу.
Однак сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах, – компанії «WEST-LEASE NU». Покупцем товару в декларації зазначена ОСОБА_1 , однак доказів того, що вона мала причетність до оформлення цієї експортної декларації при розгляді протоколу і винесені оскаржуваної постанови не здобуто. Крім цього, як вбачається з Інтернет-сайту Єврокомісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) митна декларація № 18LTKC0100EK0880F2 від 19.06.2018 року перебуває у стані виходу з підтвердження. З митної декларації типу ІМ40ДЕ № 205090/2018/047752 вбачається, що одержувачем товару був ОСОБА_2 , уповноважений позивачем на підставі доручення від 18.06.2018 року. Цим дорученням позивач уповноважив ОСОБА_2 на вчинення ним законних дій щодо представництва його інтересів під час купівлі автомобіля та здійснення, в тому числі, митного оформлення. Доказів протиправної змови повіреного та позивача на неправомірне зменшення розміру митних платежів при винесені оскаржуваної постанови та вході розгляду даної справи не встановлено. Митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант (митний брокер) ПП «Логістикброк» ОСОБА_3 , який в ході здійснення провадження та розгляду протоколу № 7387/20500/18 опитаний про обставини декларування і надання йому відповідних документів не був. Волинська митниця ДФС, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірила обставин завершення експорту товару; для усунення всякого роду сумнівів не вчинила запиту відповідній компанії, яка фігурує відправниками товару по документах, поданих до митного оформлення декларантом ОСОБА_3 . З наведених міркувань суд вважає, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB «VILRETA» задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС. В оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС. Отже, аналіз доказів по справі свідчить, що належних, допустимих і достатніх доказів про наявність в діях позивача складу передбаченого ст. 485 МК України правопорушення не встановлено, що тягне скасування постанови відповідно до п.1 ч.1 ст.531 МК України. Крім цього, митне оформлення транспортного засобу передбачає сплату акцизного податку, що справляється з огляду на об`єм циліндрів двигуна (ст. 215 ПК України), а також ввізного мита і податку на додану вартість, що обраховуються, в тому числі, з митної вартості транспортного засобу (Закон України «Про митний тариф», розділ V ПК України)».
Крім цього, при вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує сформовану правову позицію Верховного Суду по даній категорії справ, яка викладена в постанові від 03.04.2018р. у справі № К/9901/593/17.
Також апеляційний суд погоджується із  висновком суду першої інстанції проте, що відповідачем не надано суду офіційного листа Литовської Республіки, на підставі якого у контролюючого органу виникли сумніви щодо належного декларування позивачем КТЗ; а надані до відзиву на позовну заяву документи не місять офіційного перекладу.
За правилами пункту 187.8. статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення. У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу. Датою виникнення податкових зобов`язань за операціями з постачання послуг нерезидентами, місцем надання яких є митна територія України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.
Відповідно до пункту 190.1. статті 190 ПК України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України , з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Таким чином, відповідачем не доведено факт порушення позивачем норм податкового законодавства в частині визначення бази оподаткування в результаті митного оформлення автомобіля марки  «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та не надано належних доказів щодо наявності правових підстав для винесення оскаржуваних ППР. 
Отже, оскільки відповідачем не доведено того, що декларантом були надані документи, що містять недостовірні дані в частині вартості автомобіля, що призвело до заниження митної вартості товару, і як наслідок, до заниження податкового зобов`язання за ввізним митом і податком на додану вартість з ввезення на територію України товарів, відповідно  позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскарженні податкові повідомлення – рішення – скасуванню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та  зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області – залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №460/143/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. Я. Макарик 	
Повне судове рішення складено 23.10.2020р.