ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9734/20 Справа № 199/4855/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року у справі позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” про захист прав споживачів.
       В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він є споживачем послуг АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз”, який є виконавцем послуг з постачання та розподілу газу. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року у справі №199/8614/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ “Дніпрогаз”, яке набрало законної сили, визнано припинення 30 серпня 2019 року газопостачання за адресою проживання позивача та пов`язане з цим пломбування газового обладнання – неправомірним. До теперішнього часу газопостачання до квартири відповідачем не відновлене. Позивач зазначає, що з 30 серпня 2019 року у нього відсутня можливість готувати собі їжу на газовій плиті, тому у вересні 2019 року він купив собі електричну плиту, на якій готує їжу. Оскільки такі витрати позивача були вимушеними і саме у зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивач вважає, що такі витрати мають бути йому відшкодовані в розмірі 279 грн. Також, в позовній заяві зазначено, що відповідач нараховував споживачам квартири, де він проживає, кожного місяця 21,56 куб.м газу згідно з нормами споживання та за відсутності гарячої води, вартість якого згідно встановлених тарифів у 8,55 грн. за 1 куб.м становить 21,56х8,55 грн.=184,34 грн. щомісячно – тобто відповідач щомісяця нараховував за свої послуги суму у 184,34 грн. За 11 місяців відсутності газу сума відшкодування майнової шкоди складає 184,34х11=2027,74 грн. Крім того, позивач стверджує, що вищезазначені неправомірні дії та бездіяльність відповідача порушили звичайний уклад життя позивача, що викликає у нього душевні стражданні та заподіює йому моральної шкоди. На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 просив суд відшкодувати моральну шкоду, заподіяну йому АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” його неправомірними діями та бездіяльністю, у розмірі, визначному судом на свій розсуд відповідно до норми ч. 3 ст. 23 ЦК України з врахуванням вимог розумності та справедливості; відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, заподіяну йому відповідачем неправомірними діями та бездіяльністю у розмірі 2 306 грн. 74 коп.
       Рішенням  Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” про захист прав споживачів.
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду від 28 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
       У відзиві на апеляційну скаргу АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” просить рішення суду від 22 вересня 2020 року залишити без змін, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
       Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.
       Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
   Відповідно до ст.1 Закону України “Про захист прав споживачів” цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. 
       Згідно  ст. 4 Закону України “Про захист прав споживачів” споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України “Про забезпечення функціонування української мови як державної”; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України “Про забезпечення функціонування української мови як державної”; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).
       Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою свого проживання АДРЕСА_1 , а відповідач АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” є Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. 
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року у справі №199/8614/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ “Дніпрогаз” про зобов`язання вчинити певні дії було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Зобов`язано АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” механічно поєднати газовий прилад (газову плиту) з газорозподільною системою в квартирі АДРЕСА_2 , що проходить через лічильник газу SАМGАZ-014-800 номер 25/2018-6425770, та відновити газопостачання до квартири АДРЕСА_2 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. 
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 березня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” залишено без задоволення. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року залишено без змін.
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 посилався на неправомірні дії відповідача у зв`язку з пломбування газового обладнання та до теперішнього часу газопостачання до його квартири відповідачем не відновлене, та просив суд відшкодувати позивачу моральну шкоду, заподіяну йому АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” його неправомірними діями та бездіяльністю, у розмірі, визначному судом на свій розсуд відповідно до норми ч. 3 ст. 23 ЦК України з врахуванням вимог розумності та справедливості; відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, заподіяну йому відповідачем неправомірними діями та бездіяльністю у розмірі 2 306 грн. 74 коп. (а.с.1).
       Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       03 серпня 2020 року, 04 серпня 2020 року, 12 серпня 2020 року та 17 серпня 2020 року представником відповідача були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_1 , проте відновити газопостачання не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю споживча вдома під час здійснення зазначених виходів, про що свідчать відповідні акти про неможливість відновлення газопостачання (а.с.10-13).
       Судом встановлено, докази протиправної поведінки відповідача з виконання рішення суду у справі № 199/8614/19 відсутні, оскільки на його виконання відповідачем вживались певні реальні дії щодо відновлення газопостачання до квартири позивача, які з огляду на надані відповідачем акти не були завершені не з вини відповідача.
       В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження розміру понесеної позивачем матеріальної шкоди, завданої внаслідок дій відповідача. 
       Доказів на підтвердження позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди позивачем суду не надано.
       Надана позивачем копія чеку від 17 вересня 2019 року на придбання плити електричної настільної на суму 279 грн. не може слугувати доказом спричинення відповідачем позивачу матеріальної шкоди, завданої внаслідок дій відповідача. 
       Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити, позивач          ОСОБА_1 просив суд відшкодувати йому моральну шкоду, заподіяну відповідачем АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” неправомірними діями та бездіяльністю, у розмірі, визначному судом на свій розсуд, відповідно до норми ч. 3 ст. 23 ЦК України з врахуванням вимог розумності та справедливості.
       Відповідно до ч. ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Суд не вправі визначити на власний розсуд суму моральної шкоди, оскільки моральна шкода оцінюється перш за все особою, яка звертається до суду із такими вимогами. 
       Позивач зазначає, що йому заподіяна моральна шкода у зв`язку із неправомірними діями відповідача, які полягають у пломбуванні газового обладнання та не відновленні газопостачання до його квартири. 
       Однак, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження спричинення йому відповідачем моральної шкоди, не визначено її розмір та розрахунок.
       Позивачем не вказано співвідношення розміру завданої йому моральної шкоди залежно від характеру та обсягу його душевних страждань, характеру майнових втрат, можливості їх відновлення, тяжкість вимушених змін, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану. 
       Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв”язку з недоведеністю.
Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог не підтверджуються належними доказами у справі.
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду, невідповідності рішення суду обставинам справи є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя 
Судді