ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Каракашьян С.К.                                                                                                       суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року                                                                                    Справа № 826/17933/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Степанюка А.Г., Черпіцької Л.Т.,
за участю секретаря           Лісник Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про                     визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії позивача під час її перерахунку з 74% сум грошового забезпечення до 70% та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивачу з 01.01.2018, враховуючи для обчислення 74% сум грошового забезпечення.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.
Зазначене рішення суду набрало законної сили.
Позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням вказаного судового рішення, в якій просив суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2019, за наслідками розгляду якого, у разі неповного виконання цього рішення або неподання звіту, накласти на керівника відповідача штраф в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року в задоволенні зазначеної заяви позивача відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог, позивач наполягає на тому, що відповідач виконав рішення суду лише частково щодо поточних виплат та відмовляється від повного виконання судового рішення в цій справі.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 витребувано додаткові докази та продовжено строку розгляду цієї справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.
Нормативно-правове обґрунтування.
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 124 Конституції України регламентовано, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Аналогічна норма закріплена у частині другій статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У частинах першій, другій, третій статті 382 КАС України закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Обставини, установлені судом апеляційної інстанції.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року в цій справі, яке набрало законної сили 12.11.2019:
- визнано протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо зменшення позивачу встановленого розміру пенсії з 74% до 70% від грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії на виконання  постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»;
- зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві за період з 01.01.2018 встановити, провести перерахунок та виплатити позивачу пенсію, виходячи з розрахунку 74% відповідного грошового забезпечення,  з урахуванням проведених виплат.
На виконання вказаного судового рішення відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача.
За період з 01.01.2018 по 11.11.2019 позивачу нараховано доплату в розмірі 7744,31 грн. 
Вказану суму доплати позивачу не виплачено.
За період з 12.11.2019 по 31.12.2019 позивачу у січні 2020 року нараховано та виплачено доплату в розмірі 688,69 грн.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано інститут судового контролю за виконанням судового рішення, метою якого є забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення та реальне відновлення прав особи, які ним захищені.
При цьому, статтею 382 КАС України не передбачено можливість застосування заходів судового контролю виключно при ухваленні судового рішення по суті заявлених позовних вимог.
Навпаки, цільове призначення даного процесуального інституту спрямовано на забезпечення реального виконання вже прийнятого рішення, яке фактично не виконується.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що, як вбачається з вищевстановлених обставин, упродовж більше ніж десяти місяців зазначене рішення залишається виконаним лише частково, право позивача на пенсійне забезпечення за період з 01.01.2018 по 11.11.2019 фактично не відновлено.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд.
У свою чергу, Європейський суд з прав людини рішення у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.
Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок і саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява №40450/04), пункти 51, 54).
Більш того, у пункті 46 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» ЄСПЛ також зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (також рішення ЄСПЛ у справі «Метаксас проти Греції» (Metaxas v. Greece), № 8415/02, п. 19, від 27.05.2004; у справі «Лізанець проти України» (Lizanets v. Ukraine), № 6725/03, п. 43, від 31.05.2007).
Відповідний державний орган повинен вжити всіх необхідних заходів для виконання судового рішення або передати його іншому компетентному органу для виконання (рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), № 59498/00, п. 68).
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в цій справі та помилковості висновків суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви позивача.
Разом з тим, апеляційний суд вважає передчасними вимоги заявника щодо накладення на керівника відповідача штрафу в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб  за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення в цій справі, який буде поданий відповідачем.
При цьому, судова колегія зазначає, що застосування заходів судового контролю за результатами розгляду звіту відповідача про виконання судового рішення належить до компетенції суду, яка реалізується за наявності відповідних правових підстав.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Отже, судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви позтивача.
Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4)  неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача частково, скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення постанови про задоволення заяви позивача частково, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цій справі та зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання у строк один місяць з дня отримання копії цієї постанови суду для подання звіту.          
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 370, 382 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
          Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року - скасувати та ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_1  про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - задовольнити частково.
          Установити судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року у справі № 826/17933/18.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року у справі № 826/17933/18.
Установити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві строк один місяць з дня отримання копії цієї постанови суду для подання звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року у справі № 826/17933/18.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: