ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 140/3103/19
провадження № К/9901/7727/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., 
суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П., 

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 (головуючий суддя Дмитрук В.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Сеника Р.П., суддів Хобор Р.Б., Шевчук С.М.)
у справі №140/3103/19 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, 
третя особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1.  ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування пункту 8 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.07.2018, оформлене протоколом № 73, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду другої групи у зв`язку із отриманим захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби.
2. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020, у задоволенні позову відмовлено.
3. У поданій касаційній скарзі позивач із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права просив скасувати оскаржувані судове рішення та постановити нове рішення про задоволення позову.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій в Республіці Афганістан, що підтверджується копіями військового квитка та архівної довідки від 18.05.2018
5. 15.05.2001 під час первинного огляду МСЕК позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК серії МСЕ №001899 від 02.06.2001.
6. 15.06.2016 під час повторного огляду позивачу встановлено довічно ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА №386157.
7. 29.03.2018 звернувся до Волинського обласного військового комісаріату із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги по другій групі інвалідності.
8. Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, рішенням від 13.07.2018, оформленим протоколом № 73, відмовила в призначенні одноразової грошової допомоги з мотивів, що на час встановлення позивачу інвалідності в 2002 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги.
9. Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
10. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ІІІ група інвалідності встановлена позивачу в період, коли законодавством не передбачалась можливість отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності 
11. Суд апеляційної інстанції залишив рішення суду першої інстанції без змін, проте з інших мотивів. Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивач до своєї заяви про призначення грошової допомоги не додав документу, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Центральної військово-лікарської комісії від 23 січня 2017 року № 220, викладене у формі протоколу, не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача. При цьому, суд послався на практику Верховного Суду в подібних правовідносинах.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
12. У своїй касаційній скарзі позивач наголошує, що суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не врахували позицію Верховного Суду в подібних правовідносинах (постанови у справах №334/218/17 та №826/6846/16).
13. Окремо заявник касаційної скарги звернув увагу, що мотиви, з яких апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, не були предметом відмови відповідача (яка оскаржується позивачем) та досліджувались судом першої інстанції.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
15. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
16. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
17. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
18. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
19. В цій справі позивач оскаржив до суду рішення відповідача від 13.07.2008, оформлене протоколом № 73, яким йому відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з мотивів, що на час встановлення позивачу інвалідності в 2002 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги, а, відповідно, чинний закон на позивача не розповсюджується.
20. Позовні вимоги обґрунтовані саме незгодою із зазначеним висновком відповідача щодо дії законів в часі.
21. Суд першої інстанції розглянув позовні вимоги по суті спору та дійшов висновку що ІІІ група інвалідності встановлена позивачу в період, коли законодавством не передбачалась можливість отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності.
22. Натомість, суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, висновки суду першої інстанції не проаналізував (відповідно залишив поза увагою усі доводи апеляційної скарги позивача).
23. Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції вдався до аналізу документів, поданих позивачем разом із заявою про отримання ОГД та дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, тому що ОСОБА_1 не додав документу, який би свідчив про причини та обставини поранення, а рішення Центральної військово-лікарської комісії від 23 січня 2017 року № 220, викладене у формі протоколу, не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.
24. Колегія суддів звертає увагу, що в цьому випадку спір виник на стадії визнання/невизнання відповідачем у позивача права на отримання грошової допомоги. 
25. Саме це питання породило спір і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Аналіз документів, поданих позивачем разом із заявою, є передчасним, оскільки комплектність документів не була предметом відмови позивачу у призначенні ОГД та взагалі відповідачем не аналізувалась.
26. Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції є передчасними. Фактично доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, залишились поза увагою суду апеляційної інстанції та їм не надано належної оцінки.
27. Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
28. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
29. Разом з тим, без дослідження і з`ясування наведених вище обставин ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції не можна вважати законними та обґрунтованими.
30. Відповідно до частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
31. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про скасування судового рішення суду апеляційної інстанції з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
32. Окремо колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що Міноборони в цьому випадку не надавало оцінку правовому статусу позивача, зокрема, щодо виду військової служби, яку проходив позивач, строку настання інвалідності, «комплектності» поданих позивачем задля отримання допомоги документів тощо. Цей факт суду апеляційної інстанції слід врахувати при прийнятті рішення.
33. Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно надати оцінку доводам позивача відносно до позиції відповідача, що викладена в п. 8 цього судового рішення, та прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням додатково встановлених обставин і релевантної практики Верховного Суду в подібних правовідносинах.
34. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статей 345, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №140/3103/19 – скасувати.
Справу №140/3103/19 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб