Номер провадження: 33/813/1015/20
Номер справи місцевого суду: 522/10714/20 
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М. 
Доповідач Прібилов В. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        23.10.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Костинчук В.В. на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2020 року 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.
Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299021 встановлено, що 16.06.2020 року о 20 год. 50 хв. в м. Одесі по вул. Тінистій, 9, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків відмовився.
На дану постанову представник ОСОБА_1 – адвокат Костинчук В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2020 року, закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог щодо скасування постанови, представник ОСОБА_1 – адвокат Костинчук В.В. зазначає, що суд у постанові не повністю врахував пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що він не відмовлявся від проходження огляду, а інспектор поліції не наполягав на проходженні ним процедури такого огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд з використанням приладу Алкотестер, а одразу наполягали на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я. 
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник – адвокат Костинчук В.В. не з`явилися. При цьому ОСОБА_1 надав апеляційному суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у зв`язку із чим, на підставі положень ч. 2 ст. 268 та ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта.
Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 та його представник – адвокат Костинчук В.В., будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явилася, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого  в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Що стосується доводів апелянта про невинуватість у скоєні інкримінованого ОСОБА_1 правопорушенні, то апеляційний суд виходить з наступного. 
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи.
З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299021, згідно з яким ОСОБА_1 16.06.2020 року о 20 год. 50 хв. в м. Одесі по вул. Тінистій, 9, керував транспортним засобом Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків відмовився.
При цьому, з тексту зазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 відмовився надати пояснення з приводу складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також відмовився підписати протокол, що на думку апеляційного суду вказує на відмову останнього від надання пояснень щодо складеного відносно нього протоколу та в тому числі не підтверджує доводи апелянта про погодження з проходженням огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Крім того, обставини того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, який мав місце 16.06.2020 року, на місці зупинки та в медичному закладі підтверджується відеозаписом, який міститься в матеріалах справи.
З зазначеного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу, а також запропоновано пройти огляд в медичному закладі. Однак він відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку. 
Всі інші доводи апеляційної скарги з приводу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП також були досліджені в судовому засіданні районного суду, про що свідчить текст постанови суду, в якому детально дана оцінка їх необґрунтованості і апеляційний суд з висновками районного суду цілком погоджується. 
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, тобто відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, підтверджений наявними у матеріалах справи доказами.
Позиція представника ОСОБА_1 – адвоката Костинчук В.В., яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП. 
Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Костинчук В.В. – залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.-залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                 В.М. Прібилов