Справа № 350/1620/19 
Провадження № 22-ц/4808/1146/20
Провадження №  22-ц/4808/1147/20  
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г. В. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач) 
суддів:                Бойчука І.В., Девляшевського В.А.                
секретаря                Турів О.М.
з участю         представника АТ «Прикарпаттяобленерго» в особі філії «Західна» адвоката Курник О.А.
                       представника ОСОБА_1 адвоката Долинки О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АТ «Прикарпаттяобленерго» в особі філії «Західна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою представника АТ"Прикарпаттяобленерго" філія "Західна" Курник Оксани Андріївни на рішення Рожнятівського районного суду від 31 серпня 2020 року та додаткове рішення Рожнятівського районного суду від 04 вересня 2020 року, ухвалені у складі судді Калиній Г. В.в смт.Рожнятів,

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Прикарпаттяобленерго» філія «Західна» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 10 562,19 грн вартості необлікованого використання електричної енергії. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є споживачем електороенергії в АДРЕСА_1 . АТ «Прикарпаттяобленерго», як постачальник, а з 16 листопада 2018 року – як оператор системи розподілу, в межах території здійснення ліцензованої діяльності надавало послуги щодо електропостачання, а на даний час забезпечує розподіл електричної енергії власними мережами, зокрема і до будинку відповідача, що знаходиться в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та встановленно прилад обліку електроенергії № 001014, здійснювалась оплата вартості спожитої електроенергії та укладення Договору про користування електричною енергією від 18 листопада 2015 року. 20 травня 2019 року представниками позивача у присутності сина відповідача ОСОБА_2 складено акт про порушення № 085296 в с. Ілемня по АДРЕСА_1 , яким встановлено порушення п.8.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії: фіксація індикатором впливу магнітного поля, внаслідок чого відбулася зміна параметрів індикатора. 30 травня 2019 року проведено засідання комісії по розгляду актів, за результатом якої встановлено вартость недорахованої електроенергії на суму 10 562 гривні 19 копійок відповідно до пункту 3.5 вказаної методики. Оскільки на засідання комісії ні відповідач, ні уповноважений представник не з`явилися, то позивачем було направлено поштою протокол № 95 засідання комісії, розрахунок обсягу та вартості недорахованої електроенергії, рахунок за недораховану електроенергію та рахунки щодо оплати за ремонт пошкодженого приладу обліку. Зважаючи на те, що відповідачем було допущено порушення правил, що призвело до несправної роботи приладу обліку електроенергії, позивачем виставлено рахунки за проведення капітального ремонту лічильника на суму 420 гривень та заміни приладу обліку на суму 250 гривень. Просить стягнути з ОСОБА_1 10562 гривні 19 копійок боргу внаслідок використання не облікованої енергії по акту про порушення № 085269 від 20 травня 2019 року, 250 гривень за заміну приладу обліку та 420 гривень за проведення капітального ремонту лічильника. 
Рішенням Рожнятівського районного суду від 31 серпня 2020 року у задоволенні позову АТ «Прикарпаттяобленерго» в особі філії «Західна» до ОСОБА_1 про стягнення 10562 гривні 19 копійок боргу внаслідок використання необлікованої енергії по акту про порушення № 085269 від 20 травня 2019 року, 250 гривень за заміну приладу обліку та 420 гривень за проведення капітального ремонту лічильника відмовлено. 
Додатковим рішенням Рожнятівського районного суду від 04 вересня 2020 року стягнуто з АТ «Прикарпаттяобленерго» в особі філії «Західна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат по справі 10737 гривень.
Не погоджуючись із рішенням суду та додатковим рішенням суду, представник ПАТ"Прикарпаттяобленерго" філія "Західна" Курник О. А. подала апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що виразилось у неповному з`ясуванні судом усіх обставин справи. Зокрема, апелянт вказує на те, що постановляючи рішення судом взяв до уваги висновок експерта № 6102/20-46 від 14.07.2020 року, який є некоректним, необгрунтованим і суперечить наявним у справі доказам. Так, у висновку експерта зазначено зовсім інший номер індикатора- НОМЕР_2 , хоча на дослідження надавався індикатор № М9053067. Крім того, технічним паспортом і відповіддю на адвокатський запит від 19.08.2020р. заводом виробником ТОВ «Андреал» спростовується хибний висновок експерта про те, що термін експлуатації даного індикатора магнітного поля МагнеТ № М9053067 становить 3 роки. Факт фіксації індикатором впливу магнітного поля підтверджується: 1.        Актом про порушення №085296, де зафіксовано наступне порушення п.8.2 Правил: фіксація індикатором впливу магнітного поля, внаслідок чого відбулася змії параметрів індикатора. 2.        Фотоматеріалами, з яких чітко видно що індикатор змінив початкову форр всіх чотирьох сегментів суспензії. 3.        Експертним висновком №6102/20-46 від 14.07.2020р, де зазначено, що лічильник електричної енергії СА4У-И672 заводський номер 001014 піддавався впливу магнітного поля індукцією не менше 100 мТл.
Щодо відшкодування судових витрат, то відповідачем при поданні позову не подано орієнтований розмір розрахунку судових витрат, тому стягнення таких витрат є безпідставним та суперечить вимогам ст. 134 ЦПК України
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні представник ПАТ"Прикарпаттяобленерго" філія "Західна" Курник О. А. доводи апеляційної скарги підтримала, просить їх задовольнити. 
Представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив, вважає рішення законним та обгрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Прикарпаттяобленерго» філія «Західна», суд першої інстанції виходив з того, позивач не довів наявності порушеного права ОСОБА_1 внаслідок втручання в роботу приладу обліку електричної енергії, а тому суд вважає за необхідне постановити рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Так, з висновку експерта за результатами проведення електротехнічної експертизи № 6102/20-46 від 14 липня 2020 року (а. с. 125-140) встановлено, що індикатор магнітного поля, встановлений на лічильнику № 001014, має повний відрив індикаторної суспензії від свого початкового положення у середині капсули, однак встановити чи індикатор піддавався впливу дії магнітного поля неможливо. Крім того, наданий на дослідження електролічильник обліковує спожиту енергію у повному обсязі і в ньому конструктивно не передбачено електронної пам`яті, що фіксує вплив магнітного поля , то встановити чи піддавався впливу магнітного поля електролічильник СА4У-И672М заводський № 001014, з метою здійснення поза облікового споживання електроенергії неможливо.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 поніс документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4200 гривень та на проведення електротехнічної експертизи в розмірі 6537 гривень 60 копійок, що підтверджується рахунком № 557 від 24 лютого 2020 року та квитанцією про оплату витрат на проведення експертизи, договором № 26/09/19 від 26 вересня 2019 року про надання правової допомоги, актом №1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) по договору №26/09/19 від 26 вересня 2019 року, квитанцією про оплату витрат на правову допомогу за договором №26/09/19 від 26 вересня 2019 року, актом №1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) по договору №28/01/19 від 28 січня 2020 року, квитанцією про оплату витрат на правову допомогу за договором №28/01/19 від 28 січня 2020 року. У зв`язку з відмовою в позові понесені відповідачем судові витрати в сумі 10737 гривень 60 копійок (6537 гривень 60 копійок витрат на проведення експертизи + 4200 витрат на правову допомогу) слід стягнути з ПАТ «Прикарпаттяобленерго» філія «Західна» в повному обсязі
Оскаржуване відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ПАТ «Прикарпаттяобленерго» філія «Рожнятівська РЕМ», правонаступником якого є АТ «Прикарпаттяобленерго» філія «Західна» та ОСОБА_1 18 листопада 2015 року укладено договір про користування електричною енергією за адересою АДРЕСА_1 . На підставі квазаного договору відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , встановлено прилад обліку електроенергії № 001014 та відбувається фактичне надання та відповідне використання електроенергії, що підтверджується копією Договору про користування електричною енергією від 18 листопада 2015 року та копією сторінки з журналу, який ведеться контролером при перевірці показників приладів обліку електричної енергії (а. с. 9, 10).
Згідно акту про порушення № 085296 від 20 травня 2019 року контролером зафіксувано порушення п.8.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії: фіксація індикатором впливу магнітного поля за адересою АДРЕСА_1 , внаслідок чого відбулася зміна параметрів індикатора, що підтверджується копією вказаного акта з доданими до нього фотографіями. Цей акт складений і скріплений підписами трьох працівників ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та підписом ОСОБА_2 (а. с. 4-8).
Згідно з розрахунком було нараховано вартість необлікованої електричної енергії - 10562 гривні 19 копійок. Розрахунок здійснено з урахуванням приписів 3.5 «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією» за період з дати останнього огляду контролером до дати виявлення порушення, тобто з 18 квітня по 20 травня 2019 року.
Встановлено, що вартість послуг за капітальний ремонт лічильника становить 420 гривень та заміни приладу обліку на - 250 гривень
Згідно висновку судової електротехнічної експертизи № 6102/20-46 від 14 липня 2020 року, Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, проведеною за ухвалою суду (а. с. 125-140) встановлено, що індикатор магнітного поля, встановлений на лічильнику № 001014, має повний відрив індикаторної суспензії від свого початкового положення у середині капсули, однак встановити чи індикатор піддавався впливу дії магнітного поля неможливо. Крім того, наданий на дослідження електролічильник обліковує спожиту енергію у повному обсязі і в ньому конструктивно не передбачено електронної пам`яті, що фіксує вплив магнітного поля, то встановити чи піддавався впливу магнітного поля електролічильник СА4У-И672М заводський № 001014, з метою здійснення поза облікового споживання електроенергії неможливо
Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України за № 1357 від 26 липня 1999 року, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика).
За змістом статей 2-4, 11 Закону України «Про електроенергетику» цей нормативно-правовий акт є спеціальним законом, який регулює відносини в електроенергетиці та має особливості, викликані об`єктивними умовами функціонування цієї галузі, тому саме його положення та прийняті на його основі Правила та інші нормативно-правові акти мають пріоритетне значення в сфері регулювання відносин щодо електропостачання.
Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.
Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з положенням частини другої статті 27 Закону України «Про електроенергетику» відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема є крадіжка електричної енергії.
Відповідно до пункту 48 Правил (у редакції, чинній на час перевірки) споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема, за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку.
У пункті 53 Правил (у редакції, чинній на час перевірки) встановлено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.
У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.
Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.
Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.
Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату.
Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії.
Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу.
У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил.
У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. № 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.
У разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).
Якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку.
Пунктом 15 Правил (у редакції, чинній на час перевірки) встановлено, що Пошкоджені прилади обліку, а також прилади обліку із зірваними або пошкодженими пломбами підлягають експертизі.
Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, врегульовано відповідною Методикою № 562.
Згідно з положеннями пункту 3.1 Методики № 562 цей нормативно-правовий акт застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог Правил, та в разі виявлення таких порушень Правил, зокрема: пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, використання фазозсувного трансформатора тощо (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу (власнику або наймачу об`єкта)) приладів обліку, установлених пломб та індикаторів).
Також згаданим пунктом визначено, що факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою.
Аналіз положень пункту 3.1 Методики № 562 дає підстави для висновку, що факт втручання споживача у роботу приладів обліку, у тому числі й дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку, зокрема і шляхом впливу магнітного поля, у разі невизнання ним такого факту, в обов`язковому порядку має бути підтверджений експертизою.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 749/943/16-ц (провадження № 61-23533св18).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно враховано, що при запереченні ОСОБА_1 факту втручання споживача в роботу приладів обліку, висновком експертизи від 14 липня 2020 року №6102/20-46 не встановлено вплив магнітного поля на електролічильник СА4У-И672М заводський № 001014.
Також висновком судової електротехнічної експертизи № 6102/20-46 від 14 липня 2020 року, Київського науково-дослідного інституту судових експертиз спростовано доводи позивача, що відповідачем було допущено порушення Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України за № 1357 від 26 липня 1999 року, правил, що призвело до несправної роботи приладу обліку електроенергії.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що висновок судової електротехнічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 6102/20-46 від 14 липня 2020 року є помилковим і судом першої інстанції незаконно йому відмовлено у проведенні повторної експертизи, оскільки представник позивача відмовився оплачувати замовлену ним судово-технічну експертизу та відмовився від такого клопотання, що підтверджується записами, які містяться у протоколі фіксації судового засідання (а.с.156). 
Щодо доводів апеляційної скарги про скасування додаткового рішення слід виходити з наступного. 
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина друга статті 137 ЦПК України).
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно частини першої-третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно із частинами першою та другою статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про стягнення но його користь понесені судові витрати (а.с.166-168) 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним щодо предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги ОСОБА_1 надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 28 січня 2019 року № 28/01/20, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на суму 2200 грн від 31 серпня 2020 року та квитанцію №435053 від серпня 2020 року на суму 2 200 грн, квитанцію з проведення експертизи №137 від 13 березня 2020 року на суму 6537,60 грн.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з заявою про постановлення додаткового рішення звернувся 02 вересня 2020 року, рішення суду прийняте 31 серпня 2020 року. Таким чином, заявником подано заяву у встановлений строк та обґрунтовано витрати на правничу допомогу. 
Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем при поданні позову не подано орієнтований розмір розрахунку судових витрат, оскільки ОСОБА_1 у п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення доведена фактична сума судових витрат у розмірі 10737 гривень 60 копійок, яка підлягає розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться. 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Ціна позову в даній справі становить 11 232,19 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 грн*100=210 200 грн).
Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника АТ "Прикарпаттяобленерго" філія "Західна" Курник Оксани Андріївни залишити без задоволення.
Рішення Рожнятівського районного суду від 31 серпня 2020 року та додаткове рішення Рожнятівського районного суду від 04 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст складено 25 листопада 2020 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк                                                                                                І.В.Бойчук
                                                               В.А.Девляшевський