П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/1172/18-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Григораш В.О.  
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
16 грудня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Іваненко Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року  у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та скасування постанов, 
В С Т А Н О В И В :
В інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чернівецького окружного адміністративного суду звернувся адвокат - Паланійчук Валентин Петрович (позивач) з позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області, з такими позовними вимогами:
- визнати протиправними дії працівників Управління Держпраці у Чернівецькій області щодо проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/214;
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/МГ-2ФС/215;
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ІП-3ФС/216.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року  адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся представник - адвокат Паланійчук Валентин Петрович до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та скасування постанов, - задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/214.
Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/МГ-2ФС/215.
Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ІП-3ФС/216.
Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області судові витрати - судовий збір в сумі 8227 (вісім тисяч двісті двадцять сім) грн 83 коп., сплачений відповідно до квитанції №3148 від 22.11.2018 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Управління Держпраці у Чернівецькій області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Згідно з ст. 308  КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 28.11.2012 року Вижницьким РС УДМС України в Чернівецькій області(а.с. 15-16).
Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 22.11.2018 року позивач зареєстрований 15.12.2015 року, як фізична особа-підприємець, адреса місця проживання — АДРЕСА_1 . Місце провадження господарської діяльності — АДРЕСА_2 . Вид діяльності — надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (а.с. 17-18).
31.01.2018 року Головним управління ДФС у Чернівецькій області було надіслано на адресу Управління Держпраці у Чернівецькій області супровідним листом за №544/9/24-13-13-05 акт (довідка) фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 29.12.2017 року за №154/24-13-13-04/31724/3367 для розгляду щодо наявності порушень трудового законодавства (а.с. 149-153).
На підставі інформації Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 31.01.2018 року №544/9/24-13-13-05, 11.07.2018 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій області прийнято наказ №390 від 11.07.2018 року та направлення №04-171 від 11.07.2018 року про проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю, в тому числі укладення трудових договорів та оформлення трудових відносин з працівниками у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) юридична адреса – АДРЕСА_1 , адреса здійснення господарської діяльності – АДРЕСА_3 (ресторан " ІНФОРМАЦІЯ_2 "), АДРЕСА_4 (піцерія "RIPOSO"), м. Чернівці тривалістю 2 (два) робочих дні у період з 12.07.2018 року по 13.07.2018 року. Проведення інспекційного відвідування доручено головному державному інспектору з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернівецькій області Ганзюк Олені Петрівні та начальнику відділу з питань гігієни праці Управління Держпраці у Чернівецькій області Бурла Надії Георгіївні (а.с. 110-112).
12.07.2018 року представниками відповідача здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , однак інспекційне відвідування неможливо було провести у зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, у зв`язку з чим складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимогу про надання/поновлення документів №ЧВ-398/18/9/НД від 12.07.2018 року (а.с. 113-117).
12.07.2018 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій області направлено позивачу вимогу про надання/поновлення документів №ЧВ-398/18/9/ПД, якою зобов`язано позивача у строк до 10 год. 00 хв. 19.07.2018 року надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, а саме: 1. Свідоцтво ФОП або витяг з ЄДР; 2. Кадрові документи за 2017-2018 роки; 3. Повідомлення ДФС про прийом працівників та квитанцію 2 до повідомлення за 2017-2018 роки; 4. Документ, яким встановлений режим роботи об`єктів, правила внутрішнього трудового розпорядку; 5. Табелі обліку і використання робочого часу, графіки роботи працівників за 2017-2018 роки; 6. Нарахування і виплата заробітної плати (винагороди) за 2017-2018 роки; 7. За наявності неповнолітніх працівників, документи ведення яких передбачено законодавством про працю; 8. Інформація щодо здійснення діяльності на об`єктах; 9. Інші документи, що підтверджують перебування у трудових або цивільно-правових відносинах найманих працівників за 2017-2018 роки (а.с. 40-41).
19.07.2018 року представниками відповідача повторно здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , однак інспекційне відвідування неможливо було провести у зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, у зв`язку з чим складено акт про неможливість проведення інспекційного відведення та повторно вимогу про надання/поновлення документів №ЧВ-398/18/9/2НД від 19.07.2018 року (а.с. 118-126).
Про вказані обставини головний державний інспектор з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернівецькій області ОСОБА_2 повідомила начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області доповідною запискою 19.07.2018 року (а.с.143).
19.07.2018 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій області направлено позивачу вимогу про надання/поновлення документів №ЧВ-398/18/9/ПД, якою зобов`язано позивача у строк до 14 год. 00 хв. 06.08.2018 року надати документи, необхідні для проведедення інспекційного відвідування, а саме: 1. Свідоцтво ФОП або в 80;тяг з ЄДР; 2. Кадрові документи за 2017-2018 роки; 3. Повідомлення ДФС про прийом працівників та квитанцію 2 до повідомлення за 2017-2018 роки; 4. Документ, яким встановлений режим роботи об`єктів, правила внутрішнього трудового розпорядку; 5. Табелі обліку і використання робочого часу, графіки роботи працівників за 2017-2018 роки; 6. Нарахування і виплата заробітної плати (винагороди) за 2017-2018 роки; 7. За наявності неповнолітніх працівників, документи ведення яких передбачено законодавством про працю; 8. Інформація щодо здійснення діяльності на об`єктах; 9. Інші документи, що підтверджують перебування у трудових або цивільно-правових відносинах найманих працівників за 2017-2018 роки (а.с. 42-43).
З матеріалів справи встановлено, що на виконання вимоги про надання/поновлення документів №ЧВ-398/18/9/НД від 12.07.2018 року на адресу Управління Держпраці у Чернівецькій області 24.07.2018 року від ФОП ОСОБА_1 надійшли витребувані документи, а саме: виписка з ЄДР; витяг платника єдиного податку; витяг про право власності на нерухоме майно; трудовий договір; табеля обліку робочого часу; відомості про заробітну плату; посадова інструкція працівника; цивільно-правові договори; акти виконаних робіт; наказ про при прийняття на роботу; наказ про звільнення з роботи та повідомлення про прийняття на роботу. Крім того повідомлено про те, що ФОП ОСОБА_1 з 01.02.2018 року підприємницькою діяльністю не займається в зв`язку з декретною відпусткою (а.с.154-172).
Крім того, на виконання 74;имоги про надання/поновлення документів від 19.07.2018 року №ЧВ-398/18/9/ПД на адресу Управління Держпраці у Чернівецькій області 06.08.2018 року від ФОП ОСОБА_1 повторно надійшли витребувані документи, а саме: витяг з реєстру платника єдиного податку; договір про право власності на нерухоме майно; цивільно-правові договори; акти виконаних робіт; відомості про заробітну плату; табеля обліку робочого часу; наказ про прийняття на роботу; наказ про звільнення з роботи; повідомлення про прийняття на роботу та трудовий договір (а.с.173-188).
В період з 12.07.2018 року по 07.08.2018 року інспектором праці Газдюк О.П. проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства про працю. За результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року (а.с. 127-138), яким зафіксовано наступні порушення вимог законодавства про працю:   
1) пп. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України — під час фактичної перевірки працівниками Головного управління ДФС у Чернівецькій області було встановлено, що підприємець у своїй діяльності у 2017/2018 роках використовувала працю ОСОБА_3 на підставі трудового догоовору, а також працю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підставі цивільно-правових договорів. Фактична перевірка проводилась в ресторані " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який розташований по АДРЕСА_3 .
Також в зазначеному закладі, відповідно до пояснень наданих працівникам ДФС, здійснює діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Відповідно до наданих ГУ ДФС у Чернівецькій області та ФОП ОСОБА_1 документів інспекційним відвідуванням встановлено наступне.
ФОП ОСОБА_1 в грудні 2017 року використовувала працю займаної особи ОСОБА_10 , яка в своєму поясненні працівникам ДФС від 22.12.2017 року зазначає, що працює у ФОП ОСОБА_1 на посаді офіціанта з 22.12.2017 року, а також в даному поясненні зазначає, що працювала у підприємця у серпні 2017 року на умовах цивільно-правового договору.
Для проведення інспекційного відвідування підприємцем було надано цивільно-правову угоду, укладену з ОСОБА_10 від 01.08.2018 року по виконанню робіт по прибирання території з 01.08.2017 року по 31.08.2017 року за якою, відповідно до акту наданих послуг їй була проведена оплата 1000 грн.
Однак жодного документа щодо врегулювання трудових відносин (трудовий договір чи наказ про прийом на роботу) між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_10 виявлено фактичною перевіркою ГУ ДФС України в Чернівецькій області у грудні 2017 року, до ознайомлення надано не було.
Виходячи з вищенаведеного інспекційним відвідуванням встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було фактично допущено гр. ОСОБА_10 до виконання роботи офіціанта без належного укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, тим самим ФОП ОСОБА_1 було порушено вимоги пп. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України;
2) ст. 29 КЗпП України - посадова інструкція кухаря у підприємця розроблена, інформація про  ознайомлення ОСОБА_3 із зазначеною інструкцією відсутня;
3) ст. 57 КЗпП України, ст. 142 КЗпП України - час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку та графіками змінності. У ФОП ОСОБА_1 , відповідно до наданих для інспекційного відвідування документів відсутні правила внутрішнього трудового розпорядку, а також графіки роботи працівників;
4) ст. 107 КЗпП України - відповідно до наданих для проведення інспекційного відвідування табелів обліку використання робочого часу з`ясовано, що в грудні 2017 р. ОСОБА_3 працював у святковий день, визначений ст. 73 КЗпП України (25 грудня), але йому не була проведена оплата роботи в цей день, а саме: посадовий оклад ОСОБА_3 , відповідно до трудового договору 3200 грн, норма робочого часу в грудні 2017 року - 160 год., ОСОБА_3 відпрацьовано в грудні 2017 року 7 дні 74; по 8 годин (всього - 56 годин, з яких 8 годин - роботи у святковий день). Заробітна плата ОСОБА_3 за грудень 2017 року мала б скласти 3200/160 * 64 (56+8) = 1280 грн, в той час як йому була нарахована заробітна плата в сумі 1067 грн;
5) ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" — ФОП ОСОБА_1 при нарахуванні заробітної плати ОСОБА_3 в грудні 2017 року. Не був належним чином забезпечений облік виконуваної працівником роботи та бухгалтерський облік витрат на оплату праці, внаслідок чого ОСОБА_3 в грудні 2017 року невірно нарахована заробітна плата.
Встановлено, що у зв`язку з неможливістю особистого вручення два примірника акта направлено на адресу об`єкта відвідування для підпису рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення 08.08.2018 року.
У зв`язку з ненадходженням у встановлений строк підписаного акта складено акт про відмову від підпису від 05.09.2018 року за №4В-398/18/9/РД/АВ/ВП (а.с.142).
Встановлено, що на підставі акта інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій області 07.08.2018 року винесено припис за №№ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 у строк до 07.09.2018 року усунути виявлені під час інспекційного відвідування порушення (а.с.139-141).
10.08.2018 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій області було прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу та в той же день на адресу ФОП ОСОБА_13 було надіслано повідомлення про розгляд справи за ст. 265 КЗпП України о 10год 45хв. 23.08.2018 року (а.с.88-89).
За результатами розгляду справи про накладення штрафу, 23.08.2018 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій області винесено постанову №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/214 про накладення штрафу, якою за порушення вимог пп. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 781830,00 грн (а.с. 31-32).
Крім того, 23.08.2018 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій області винесено постанову №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/215 про накладення штрафу, якою за порушення вимог ст. 107 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 37230,00 грн (а.с. 33).
Також, 23.08.2018 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій області винесено постанову №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/216 про накладення штрафу, якою за порушення вимог ст.ст. 57, 142 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3723,00 грн (а.с. 34-35).
Вважаючи вищевказані дії та постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу протиправними, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що  позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування постанов Управління Держпраці у Чернівецькій області від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/214, №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/МГ-2ФС/215 та №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ІП-3ФС/216 є обґрунтованими.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та оскаржуваному рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду та враховує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.
Підпунктом 54 пункту 4 Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.
Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).
В даному випадку Управління Держпраці у Чернівецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці.
Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон №877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 (далі -Порядок №295).
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (ст.3 Закону №877-V).
Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема: Держпраці та її територіальних органів.
Підстави для проведення інспекційного відвідування визначені пунктом 5 Порядку №295.
Згідно підпункту 3 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.
Відповідно до підпункту 6 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за інформацією ДФС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень.
Оцінюючи правомірність постанови про накладення штрафу від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/214 судом встановлено, що за порушення вимог пп. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України вказаною постановою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 781830,00 грн.
За змістом та висновками акта інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року інспекційним відвідуванням встановлено порушення позивачем пп. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України — під час фактичної перевірки працівниками Головного управління ДФС у Чернівецькій області було встановлено, що підприємець у своїй діяльності у 2017/2018 роках використовувала працю ОСОБА_3 на підставі трудового договору, а також працю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підставі цивільно-правових договорів.
Також, за висновками акта інспекційного відвідування, інспекційним відвідуванням встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було фактично допущено гр. ОСОБА_10 до виконання роботи офіціанта без належного укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, тим самим ФОП ОСОБА_1 було порушено вимоги пп. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України.
Відповідальність за порушення вимог пп. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України.
Стосовно зафіксованих в акті інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року вказаних порушень, суд апеляційної інстанції вказує.
Частиною 1 ст. 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Згідно ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З аналізу наведених норм вбачається, що за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання не індивідуально-визначеної роботи, а трудових функцій в діяльності підприємства за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом цивільно-правового договору є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Отже, із аналізу вказаних норм видно, що цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, фізичною особою підприємцем, тощо) або між громадянами на виконання першим певної роботи, предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.
Суд зазначає, що основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального чи нематеріального результату. Тому, цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів і у разі досягнення цієї мети, договір вважається виконаним і дія його припиняється.
Підрядник, який виконує роботи згідно цивільно-правового договору, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу, виконує її на власний ризик та не претендує на соціальні гарантії від держави (наприклад, оплату лікарняного), на які можуть розраховувати працівники за трудовим договором. Кожна зі сторін у будь-який момент може розірвати договір. Разом із цим, Виконавець за договором отримує оплату не за процес праці, а за її результат, який визначається після закінчення виконання певної роботи і оформляються актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Цивільно-правовим договором може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці запис про виконання роботи за цивільно-правовим договором не робиться.
Як вбачається із наданих на інспекційне відвідування та доданих до матеріалів справи цивільно-правових договорів укладених між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та громадянами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (Виконавець), Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи по оформленню залу в строк з 20.12.2017 року по 31.12.2017 року. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього розпорядку, немає права допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти й оплатити виконану виконавцем роботу. За виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду згідно акту виконаних робіт.
Крім того, як вбачається із наданих на інспекційне відвідування та доданих до матеріалів справи цивільно-правових договорів від 20.12.2017 року, укладених між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та громадянами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (Виконавець), Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи по прибиранню території в строк з 20.12.2017 року по 31.12.2017 року. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього розпорядку, немає права допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти й оплатити виконану виконавцем роботу. За виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду згідно акту виконаних робіт.
Судом  також встановлено, що згідно цивільно-правового договору від 01.08.2017 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та громадянкою ОСОБА_10 (Виконавець), Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи по прибиранню території в строк з 01.08.2017 року по 31.08.2017 року. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього розпорядку, немає права допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти й оплатити виконану виконавцем роботу. За виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду згідно акту виконаних робіт.
Таким чином, зі змісту вказаних договорів видно, що за дорученням Замовника Виконавець зобов`язується на власний ризик виконати роботи в обсязі і на умовах передбачених договорами, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити дані роботи. Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку Замовника, а сам організовує процес надання послуг (виконання робіт). Виконавець отримує винагороду за виконану роботу разово.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені у цивільно-правових угодах умови, не мають ознак, які притаманні трудовим відносинам.
Дослідження матеріалів справи також встановлено, що на підтвердження виконання сторонами вищезазначених договорів позивачем надано суду акти виконаних робіт до укладених цивільно-правових договорів.
Колегія суддів наголошує, що чинне законодавство не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а у яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, тому сторони договору вільні у своєму виборі щодо форми оформлення правовідносин і на свій розсуд вправі визначити вид такого договору.
При цьому, матеріалами справи не встановлено виконання ОСОБА_10 жодної роботи, яка безумовно повинна бути оформлена трудовим договором. Зазначене також підтвердила сама ОСОБА_10 в судовому засіданні в суді першої інстанції, надаючи пояснення в якості свідка.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за своїм змістом вказані договори є цивільно-правовими, а доводи відповідача про наявність у них ознак трудового договору та про порушення позивачем вимог пп. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України є помилковими.
Крім того, про наявність цивільно-правових угод та актів виконаних робіт було відомо відповідачу під час інспекційного відвідування та прийняття оскаржуваного рішення. Доказів щодо визнання таких угод недійсними суду не надано.
Досліджуючи акт інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року судом також встановлено, що Інспекційним відвідуванням взагалі не було досліджено та не надано оцінки наданих позивачем на вимоги відповідача вищевказаних цивільно-правовим договорам.
Таким чином, колегія суддів вкахує, що висновки акта інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року про порушення позивачем пп. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України є протиправними, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці відповідача та не підтверджені належними та допустимими доказами.
З наведеного слідує, що висновки інспекційного відвідування на підставі яких Управлінням Держпраці у Чернівецькій області прийнято постанову про накладення штрафу №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/214 від 23.08.2018 року є протиправними, а тому постановаУправління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/214 від 23.08.2018 року підлягає скасуванню.
Надаючи оцінку правомірності постанови про накладення штрафу від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/215 судом встановлено, що за порушення вимог ст. 107 КЗпП України вказаною постановою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 37230,00 грн.
За змістом та висновками акта інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року інспекційним відвідуванням встановлено порушення позивачем ст. 107 КЗпП України - відповідно до наданих для проведення інспекційного відвідування табелів обліку використання робочого часу з`ясовано, що в грудні 2017 р. ОСОБА_3 працював у святковий день, визначений ст. 73 КЗпП України (25 грудня), але йому не була проведена оплата роботи в цей день, а саме: посадовий оклад ОСОБА_3 , відповідно до трудового договору, 3200 грн, норма робочого часу в грудні 2017 року - 160 год., ОСОБА_3 відпрацьовано в грудні 2017 року 7 днів по 8 годин (всього - 56 годин, з яких 8 годин - роботи у святковий день). Заробітна плата ОСОБА_3 за грудень 2017 року мала б скласти 3200/160 * 64 (56+8) = 1280 грн, в той час як йому була нарахована заробітна плата в сумі 1067 грн.
Відповідальність за порушення вимог ст. 107 КЗпП України передбачена абзацом 4 частини 2 статті 265 КЗпП України.
Щодо зафіксованих в акті інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року вказаного порушення, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплати у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.
Судом першої інстанціївстановлено, що на підставі трудового договору від 21.12.2017 року укладеного між ФОП ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_3 , останній виконував обов`язки кухаря. Трудовий договір розірваний сторонами 26.01.2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Судом встановлено, що 26.01.2018 року, в день розірвання трудового договору від 21.12.2017 року, позивачем виплачено ОСОБА_3 всі обов`язкові до виплати суми, в тому числі і у подвійному розмірі доплату за відпрацьований робочий день — 25.12.2017 року, що підтверджується відомістю про нарахування заробітної плати №7.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що висновки акта інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року про порушення позивачем ст. 107 КЗпП України є протиправними, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці відповідача та не підтверджені належними та допустимими доказами.
Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/215.
Надаючи оцінку правомірності постанови про накладення штрафу від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/216 судом встановлено, що за порушення вимог ст.ст. 29, 57, 142 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" вказаною постановою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3723,00 грн.
За змістом та висновками акта інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року інспекційним відвідуванням встановлено наступні порушення трудового законодавства:
- ст.ст. 57, 142 КЗпП України - час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку та графіками змінності. У ФОП ОСОБА_1 , відповідно до наданих для інспекційного відвідування документів відсутні правила внутрішнього трудового розпорядку, а також графіки роботи працівників.
- ст. 29 КЗпП України - посадова інструкція кухаря у підприємця розроблена, інформація про ознайомлення ОСОБА_3 із зазначеною інструкцією відсутня.
- ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" - ФОП ОСОБА_1 при нарахуванні заробітної плати ОСОБА_3 в грудні 2017 року. Не був належним чином забезпечений облік виконуваної працівником роботи та бухгалтерський облік витрат на оплату праці, внаслідок чого ОСОБА_3 в грудні 2017 року невірно нарахована заробітна плата.
Відповідальність за вказані порушення КЗпП України передбачена абзацом 8 частини 2 статті 265 КЗпП України.
Щодо зафіксованих в акті інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року вказаних порушень, суд апеляційної інстанції заначає.
Частина перша статті 3 КЗпП України передбачає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Як встановлено судом вище, з найманим працівником ОСОБА_3 позивачем 21.12.2017 року було укладено трудовий договір, який було розірвано 26.01.2018 року. За мовами вказаного договору ОСОБА_3 виконував обов`язки кухаря.
У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Положеннями частини першої статті 142 КЗпП України визначено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.
Окрім цього, статтею 29 КЗпП України встановлено обов`язок власника або уповноваженого ним органу до початку роботи за укладеним трудовим договором проінструктувати працівника і визначити йому робоче місце, ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором.
Тобто, виходячи зі змісту зазначених норм, суд дійшов висновку, що затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку та ознайомлення працівника з такими правилами до початку роботи за укладеним трудовим договором є обов`язком власників або уповноважених ними органів усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності.
При цьому суд вважає за необхідним зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин, а відповідно до ч.1 ст. 44 Господарського кодексу України до принципів підприємницької діяльності віднесено вільний найм підприємцем працівників.
Отже з викладеного слідує, що фізична особа-підприємець, яким є позивач, при здійсненні підприємницької діяльності має керуватись нормативно-правовими актами, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб в тому числі, що стосується питань працевлаштування та організації праці найманих працівників, оскільки це є складовою підприємницької діяльності.
Таким чином, суд вважає, що положення статті 142 КЗпП України розповсюджуються на позивача, а тому він має їх дотримуватись та виконувати.
При цьому суд зазначає, що відповідачем не було надано підтвердження факту, що найманий працівник не був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, адже станом дату складання акта інспекційного відвідування найманої праці позивач не використовував.
Жодний із колишніх працівників позивача під час інспекційного відвідування та прийняттям за його наслідками оскаржуваних рішень не був опитаний та не підтвердив факт не ознайомлення його з правилами внутрішнього трудового розпорядку. Крім цього, положення статті 29 КЗпП України не містить обов`язку працівника поставити свій підпис в правилах внутрішнього трудового розпорядку, ознайомлення може відбутись і без підпису, в даному разі пріоритетним є доведення інформації до найманого працівника.
Щодо порушення, передбаченого статтею 57 КЗпП України суд зазначає наступне.
В акті інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року зафіксовано, що позивач використовував найману працю без відповідних графіків роботи найманих працівників, де повинно бути вказано час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку, що є порушенням статті 57 КЗпП України.
Дійсно, відповідно до статті 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.
Однак для забезпечення дотримання вимог статті 57 КЗпП України необхідна наявність найманих працівників, яких, згідно акту інспекційного відвідування, на момент проведення інспекційного відвідування у позивача немає.
При цьому, досліджуючи зміст трудового договору позивача з найманим працівником ОСОБА_3 судом встановлено, що цим договором, на виконання статей 29, 57, 142 КЗпП України, визначено робоче місце ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 ), передбачено час початку і закінчення щоденної роботи (зміни).
Щодо порушення вимог ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" суд зазначає наступне.
В акті інспекційного відвідування №ЧВ-398/18/9/НД/АВ від 07.08.2018 року зафіксовано, що позивачем не був належним чином забезпечений облік виконуваної працівником роботи та бухгалтерський облік витрат на оплату праці, внаслідок чого ОСОБА_3 в грудні 2017 року невірно нарахована заробітна плата.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.
Як вбачається із наданих на інспекційне відвідування та доданих до матеріалів справи табелів обліку використовування робочого часу та розрахункової платіжних відомостей за грудень 2017 – січень 2018 року позивачем забезпечувався облік виконуваної працівником ОСОБА_3 роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату його праці.
При цьому, як зазначалось вище, судом встановлено, що 26.01.2018 року, в день розірвання трудового договору від 21.12.2017 року, позивачем виплачено ОСОБА_3 всі обов`язкові до виплати суми, в тому числі і у подвійному розмірі доплату за відпрацьований робочий день - 25.12.2017 року, що підтверджується відомістю про нарахування заробітної плати №7.
Разом з тим, відповідачем не враховано наявність у позивача табелів обліку використовування робочого часу працівника ОСОБА_3 та його розрахункових платіжних відомостей за грудень 2017 – січень 2018 року, а також те, що позивачем виплачено ОСОБА_3 всі обов`язкові до виплати суми.
З огляду на викладене суд вважає, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог статей 29, 57, 142 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" є необґрунтованими, тобто зроблені без врахування всіх необхідних обставин для таких висновків, отже є протиправними.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/216.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування постанов Управління Держпраці у Чернівецькій області від 23.08.2018 року №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ТД-1ФС/214, №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/МГ-2ФС/215 та №ЧВ-398/18/9/НД/АВ/П/ІП-3ФС/216 є обґрунтованими та підлягали задоволенню.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Іваненко Т.В.