ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 760/24381/17
Провадження № 22-ц/4820/1860/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 грудня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,
 
секретаря: Журбіцького В.О.,
 
учасники справи: апелянт ОСОБА_1 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2020 року (суддя Бондар О.О.) за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,
в с т а н о в и в :
У листопаді 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. 
Позов мотивовано тим, що 20 грудня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) з участю автомобіля марки “Nissan ”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.02.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.
Оскільки на дату скоєння ДТП автомобіль відповідача не був застрахований за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ 24 травня 2016 року виплатило потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 36456,76 грн. Крім того, для оцінки шкоди та визначення розміру матеріального збитку завданого потерпілій особі в результаті ДТП, МТСБУ було залучено аварійного комісарі, на оплату його послуг позивачем були понесені витрати в розмірі 680 грн.
Враховуючи, що МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач має право зворотної вимоги до відповідача.
Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 37136,76 грн., з яких 36456,76 грн. – регламентна виплата МТСБУ, 680 грн. – оплата послуг аварійного комісара.
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року позов МТСБУ до ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року скасоване заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року та призначено справу до розгляду.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року вказану цивільну справу направлено за підсудністю до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 36456,76 грн. та судовий збір в розмірі 1600 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що відповідач у встановленому законом порядку не застрахував свою відповідальність, МТСБУ не є страховиком, однак на підставі вимог закону здійснило страхову виплату, у зв`язку з чимв порядку статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", набуло права зворотної вимоги (регресу) до відповідача.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Також просить стягнути з МТСБУ на його користь судовий збір та судові витрати, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 
В обґрунтування скарги вказував, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не звернуто уваги, що вина відповідача в ДТП в порядку статті 124 КУпАП не підтверджена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, а тому МТСБУ не мало права виплачувати іншому учаснику ДТП регламентну виплату. Притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП не є доказом вини ОСОБА_1 в ДТП, яка сталася 20 грудня 2015 року.
Крім того, апелянт вважав, що позов не підлягає задоволенню також з тих підстав, що власник автомобіля «Nissan Tiana», д.н.з. НОМЕР_1 із заявою до страхової звернувся через 10 днів після ДТП, а не протягом трьох днів, як це передбачено законодавством.
У відзиві на апеляційну скаргу представник МТСБУ заперечує проти доводів апеляційної скарги. Вказує, що у даному випадку МТСБУ діяло в межах чинного законодавства, а відсутність саме постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, при наявності інших доказів щодо вини відповідача в ДТП чи несвоєчасне подання повідомлення потерпілою особою про ДТП не є такими, що б звільняли МТСБУ від обов`язку здійснити регламентну виплату потерпілому за незастраховану особу.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надійшла заява про розгляд справи без його участі. 
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на послуги аварійного комісара сторонами не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Судом встановлено, що 20 грудня 2015 року близько 22 год. 40 хв. в м. Києві по вул Радунській ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виконав вимогу ПДР 10.2 внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки «Nissan Тііda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, після чого зник з місця ДТП чим порушив п.10.2 ПДР. 
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Матеріалами адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 , 20.12.2015 року о 22 год .40 хв. в м. Києві по вул. Радунській, керуючи автомобілем марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , не виконав вимогу ПДР п.10.2, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки «Ніссан Тііда» державний номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, після чого з місця ДТП зник, не дочекавшись працівників поліції чим порушив п.10.2 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене статтею 122-4 КУпАП.
Відповідно до ч.4 статті 81 обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на дату дорожньо-транспортної пригоди 20.12.2015 року застрахована не була. 
Відповідно до звіту №5139/01/16 від 19.01.2016 року про оцінку транспортного засобу вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Тііda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, складає 36 456,76 грн., без ПДВ.
30 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 02 березня 2016 року звернувся із заявою про отримання відшкодування завданої шкоди.
24 травня 2016 року МТСБУ на підставі наказу №4076 рв від 23.05.2016 року відшкодувало власнику пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 заподіяну шкоду в розмірі 36456,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4076 рв від 24.05.2016 року.
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до пунктів 41.1, 41.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. 
Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Частинами другою та третьою статті 22 вказаного Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньої-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим-юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.
Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.
Встановивши факт настання події, передбаченої підпунктом «а» частини 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок якої позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 36456,76 грн. шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого, а отже виконав покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 22 зазначеного Закону, з урахуванням вимог статті 1191 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача, після проведеної виплати потерпілій особі, права зворотної вимоги до відповідача, у зв`язку з чим з останнього на користь МТСБУ підлягає стягненню в порядку регресу виплачена сума у розмірі 36456,76 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для відшкодування в порядку регресу страхових виплат, оскільки ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП не притягувався, а отже відсутні докази його вини в ДТП є безпідставними.
Судом встановлено, що вищезазначений факт ДТП 20 грудня 2015 року дійсно мав місце, проти чого не заперечував сам відповідач.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами адміністративної справи, а саме постановою Солом`янського районного суду м. Києва 18 лютого 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, протоколом огляду транспортного засобу (автомобіля «Nissan Тііda»,) письмовими поясненнями представника потерпілої особи ОСОБА_3 від 30.12.2015 року.
Судами також встановлено, що ДТП сталася внаслідок неправомірних дій  ОСОБА_1 , який керуючи автомобілем «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2 не виконав вимогу ПДР 10.2 внаслідок чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль марки «Nissan Тііda», внаслідок чого і було спричинено шкоду припаркованому автомобілю.
Доказів, які б спростовували вказані обставини відповідачем суду надано не було.
Потерпілий повинен був надати суду докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Як встановлено вище, відповідно до звіту №5139/01/16 від 19.01.2016 року про оцінку транспортного засобу вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Тііda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, складає 36456,76 грн., без ПДВ. Платіжним дорученням №4076 рв від 24.05.2016 року позивач виплатив саме такий розмір потерпілій особі в ДТП.
Доказів, які б вказували на інший розмір спричиненої шкоди вказаного автомобілю, в судовому засіданні надано не було.
Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції правового висновку викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року по справі 61-31395св18 не впливають на висновки суду, оскільки правові висновки, на які посилається апелянт, зроблені у справі з іншими правовідносинами щодо закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Посилання апелянта на порушення потерпілою особою в ДТП, яка сталася 20.12.2015 року, статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосується страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.
МТСБ України діяло в межах чинного законодавства, а відсутність саме постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та несвоєчасне подання повідомлення про ДТП не є тими фактами, які б звільняли МТСБУ від обов`язку здійснити регламенту виплату потерпілому за незастраховану особу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд – 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 грудня 2020 року.

Судді:                                                                        Т.О. Янчук

       А.В. Купельський

       О.І. Ярмолюк