Номер провадження: 22-ц/813/4666/20 
Номер справи місцевого суду: 522/9378/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2020 року                                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Приватне підприємство «Юридичний департамент «Дікон-Юг», 
відповідач - Відкрите акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк», 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2019 року у складі судді Абухіна Р.Д., 
в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Юридичний департамент «Дікон-Юг», Відкритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» про визнання договору №1 про відступлення прав вимоги, укладеного 15.05.2013 між відповідачами, недійсним.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2019 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Юридичний департамент «Дікон-Юг», Відкритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» про визнання договору відступлення права вимоги недійсним закрито.
Не погодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, стягнувши з Приватного підприємства «Юридичний департамент «Дікон-Юг» судові витрати, понесені апелянтом, у зв`язку з подачею апеляційної скарги. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не звернув уваги на те, що позивач звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Юридичний департамент «Дікон-Юг», Відкритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, укладеного з порушенням приписів ч.3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, що з огляду на приписи ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним. Однак, у справі №522/18180/15-ц, як на підставу позову, позивач посилався на ст. 1079 ЦК України та у цій справі Відкрите акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» було третьою особою без самостійних вимог на предмет спору, а не відповідачем. У справі №522/15817/18, як на підставу позову, позивач посилався на недодержання під час укладення договору ст. 638 ЦК України. У справі №757/40858/17-ц, як на підставу позову, позивач посилався на те, що укладення спірного договору відбулося з порушенням ст. 533 ЦК України та п. «г» ч.4 ст. 5 Декрету КМУ №15-93 від 19.02.1993 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». У справі №522/18195/15-ц, як на підставу позову, позивач посилався на те, що відповідно до п.1.3 договору сторони обумовили відступлення прав, в тому числі за іпотечним договором, а тому відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Проте, у зв`язку з тим, що спірний договір нотаріально не посвідчений, позивач просив суд на підставі ст.ст. 203,215 ЦК України визнати недійсним п.1.3 договору №1 про відступлення прав вимоги від 15.05.2013. Отже, підстави позовів є різними, оскільки спір між сторонами у порівняних справах виник з різних підстав, а тому висновок суду про закриття провадження з цієї справи, є помилковим.
В судове засідання, призначене на 29.09.2020, представник ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» не з`явився, повідомлений належним чином. 
Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та ПП «Юридичний департамент «Дікон-Юг» дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та виходив із того, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи з наступного.
Вбачається, що у 2017 на розгляді у суді перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ПП "Юридичний департамент "Дікон Юг", третя особа: ВАТ "АКБ "Одеса-Банк", про визнання недійсним договору №1 про відступлення права вимоги від 15.05.2013. Позов обґрунтовано тим, що спірний договір є договором факторингу відповідно до ст. 1077, 1079 ЦК України, у зв`язку з чим та на підставі ст. ст. 203, 2015 ЦК України просив визнати його недійсним. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2017 в задоволенні даного позову було відмовлено. Рішення набрало законної сили.
У справі, яка перебуває нині на розгляді у суді, позивач ОСОБА_1 пред`явив позов до ПП «Юридичний департамент «Дікон-Юг», ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» про визнання недійсним договору №1 про відступлення права вимоги від 15.05.2013 з посиланням на те, що спірний договір укладено з порушенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК у зв`язку з чим на підставі ст. 215 ЦК України просив визнати його недійсним. 
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили, рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
У відповідності до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких гуртуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову- це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
Предмет позову в розумінні цивільного процесуального закону - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, складені в постановах Верховного Суду.
Згідно з висновками Верховного Суду щодо застосування п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, що викладені в постановах від 10.06.2020 у справі №366/2099/17, від 27.05.2020 у справі №761/35475/18, від 13.05.2020 у справі №65/4455/19, від 08.04.2020 у справі №910/16868/19, від 27.11.2019 у справі №303/4229/16-ц, від 27.11.2019 у справі №235/4711/15-ц, від 22.05.2019 у справі №640/7778/18, від 19.11.2019 у справі №640/5563/19, від 09.10.2019 у справі №285/3912/18, від 19.06.2019 у справі №59/488/17, закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
При цьому, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Вбачається, що підстави позову, якими обґрунтовує свої вимоги ОСОБА_1 , у справі №522/18180/15-ц, відрізняються від підстав позову у даній справі №522/9378/19, що свідчить про нетотожність цих позовів. 
Крім того, у справі, яка вже розглянута, відповідачем визначено ПП "Юридичний департамент "Дікон Юг", ВАТ "АКБ "Одеса-Банк" виступає у справі в якості третьої особи. У справі, яка перебуває нині на розгляді, відповідачами є ПП "Юридичний департамент "Дікон Юг" та ВАТ "АКБ "Одеса-Банк". Отже, у даній справі інший склад учасників справи.
Вказане свідчить про неможливість застосування судом першої інстанції положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 
Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384  ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2019 року скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 12.10.2020.

Головуючий: 

Судді: